ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2024 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 727/1533/23
провадження 22-ц/822/368/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю.
суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.
секретаря Паучек І.І.
з участю представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 
учасники справи:
позивач ОСОБА_2 (відповідач за зустрічним позовом)
відповідач ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом)
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Якименко Микола Миколайович, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2024 року, головуючий у першій інстанції Калмикова Ю.О.
ВСТАНОВИВ
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 у лютому 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Зазначала, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 27 лютого 2018 року актовим записом № 260, розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2022 року.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 з вересня 2022 року проживає окремо, бере нестабільну участь в утриманні дитини.
Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 10000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_3 у квітні 2023 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів.
Вказував на відсутність підстав для стягнення аліментів у примусовому порядку, оскільки добровільно виконує обов`язок по утриманню сина ОСОБА_4 у розмірі не меншому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину як в грошовій та і в натуральній формі.
Посилався на необгрунтованість розміру утримання дитини в сумі 10000 грн, зазначення останнім у декларації дохід в сумі 669343 грн 92 коп., який не враховує витрати. 
Просив визнати відсутнім у ОСОБА_2 права на стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
ОСОБА_2 подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів без розгляду 21 лютого 2024 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Якименко М.М., в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м.Чернівці.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Зазначає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Судом першої інстанції безпідставно обмежено право ОСОБА_3 на доступ до суду.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмета спору за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів на порушення норм процесуального права.
Звернення ОСОБА_2 з заявою про залишення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів без розгляду не свідчить про те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 врегульовано спір з приводу утримання дитини, ОСОБА_2 не визнано обставин відсутності права останньої на стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» не надходило.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Якименко М.М., підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями пункту другого частини першої статті 255 ЦПК України та дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів з огляду на відсутність предмета спору.
Мотивовано висновки суду першої інстанції ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2024 року, якою первісна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишена без розгляду.
Водночас судом першої інстанції ураховано, що предметом первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів є стягнення аліментів, а предметом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів є звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_2 у лютому 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
ОСОБА_3 у квітні 2023 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
ОСОБА_2 21 лютого 2024 року подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів без розгляду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишено без розгляду.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження№ 61-3438сво21) зазначено, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. 
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19).
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що відсутній предмет спору.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо утримання дитини, який існував як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. 
ОСОБА_2 у лютому 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
ОСОБА_3 у квітні 2023 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів.
У постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21 (провадження №61-1153свп26) Верховний Суд зауважив, що у доктрині процесуального права позови про визнання поділяються на позитивні та негативні.
По своїй суті зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права на стягнення аліментів є негативним.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).
Право на повагу до приватного і сімейного життя, закріплене зокрема у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини восьма, дев`ята, десята статті 7 СК України).
ОСОБА_2 заяву про відмову від позову до ОСОБА_3 про стягнення аліментів не подавала.
Сам по собі факт залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року не може свідчити про те, що між сторонами був відсутній спір щодо утримання дитини на час звернення ОСОБА_2 до суду із цим позовом, а також на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.
У справі, що переглядається, внаслідок закриття провадження залишився невирішеним спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який стосується інтересів дитини.
Отже, судом першої інстанції не враховано, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів між сторонами існував спір щодо утримання дитини і це питання не було урегульовано сторонами під час розгляду справи.
Тому суд першої інстанції не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат відповідно до положень статті 141 ЦПК України не проводиться.
Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.
Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1ст.379 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Якименко Микола Миколайович, задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 10 травня 2024 року.

Головуючий                                                           Н. Ю. Половінкіна
Судді                               І. Н. Лисак
              О. О. Одинак