ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 травня 2024 року
м.Харків
справа №619/4562/23
провадження №22-ц/818/1851/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщиниза апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2024 року, постановлене під головуванням судді Остропільця Є.Р., -
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2024 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Харківській області, Харківського району, в селищі міського типу Вільшани.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2024 року заяву про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.01.2024 року у справі № 619/4562/23 за позовною заявою ОСОБА_1  до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 -  ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначає, що позивачем не доведено поважності причин для визначення додаткового строку. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини та що позивач намагалася та бажала скористатись правом прийняти спадщину після ОСОБА_5 . Крім того, з наданих до суду першої інстанції доказів, а саме з копії закордонного паспорту, вбачається, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини фактично перебувала на території України, а тому строк на прийняття спадщини пропущений без поважних причин.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності поважних причин для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт Вільшани Харківського району Харківської області померла ОСОБА_5 , 1940 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , видане Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області від 20 грудня 2022 року.
Після її смерті відкрилася спадщина.
Крім позивача – ОСОБА_1 , спадкоємцями першої черги за законом майна померлої ОСОБА_5 є син померлої, брат позивача – ОСОБА_2 та чоловік померлої, батько позивача – ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_5 06 квітня 2023 року заведена спадкова справа № 27/2023 на підставі заяви ОСОБА_2 . Спадщина складається із житлового будинку АДРЕСА_1 .
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області від 20 грудня 2022 року, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім позивача – ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_5 є син померлої, брат позивача – ОСОБА_2 та чоловік померлої, батько позивача – ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина та заведена спадкова справа № 27/2023 від 06 квітня 2023 року на підставі заяви ОСОБА_2 , яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 . 27.07.2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової Ірини Володимирівни із заявою про прийняття спадщини за законом. 16 серпня 2023 року позивач через свого представника, яка діяла на підставі довіреності, звернулась до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової І.В. із заявою про видачу свідоцтва на ім`я ОСОБА_1 про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 (зареєстровано в реєстрі за № 633). 28.08.2023 року представником позивача отримано від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової І.В. постанову за № 277/02-31 від 18 серпня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_1 , спадщину після зазначеного спадкодавця у встановлений законом строк не прийняла і запропонувала звернутися до суду. Позивачка просила визначити додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Харківській області, Харківського району, в селищі міського типу Вільшани.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Матеріали справи свідчать про те, що після смерті матері до часу звернення позивача з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини пройшло понад шість місяців.
Позивачка на підтвердження поважності причин пропуску строку для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері посилалася на те, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. На день смерті матері – ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1  мала на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, а саме:  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4  та ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для збереження свого життя та своїх неповнолітніх дітей позивач була змушена виїхати з України, через військові дії та 16.03.2022 року разом з дітьми позивач отримала тимчасовий гуманітарний прихисток у Словацькій Республіці на ім`я  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 . Позивач разом з дітьми знаходилась в м. Братислава, в день коли дізналась про смерть матері. Покинути своїх неповнолітніх дітей, позивач не мала змоги, оскільки діти є неповнолітніми.22 липня 2023 року позивачка повернулась в Україну для прийняття спадщини, тобто в строк, який передбачений Постановою КМУ № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та звернулась 27.07.2023 року до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової І.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Позивач надала приватному нотаріусу Пугачовій І.В. наступну інформацію, а саме, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , вищевказана квартира належить в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії СТВ 171146 від 28 березня 2005 року. Пенсію померла отримувала в Управлінні пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, що підтверджується довідкою за № 7987/06 від 06.12.2011 року. З довідки про реєстрацію вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 ; ОСОБА_9 – дочка; ОСОБА_7 – дочка; ОСОБА_8 – дочка; ОСОБА_5 – мати. На підставі викладених обставин, позивачка вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки мати була прописана в її квартирі та згідно складу сім`ї мати також була зазначена разом з позивачем, але звернувшись до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової І.В. стало відомо, що остання не прийняла фактично спадщину, оскільки позивачка та її мати були зареєстровані за різними адресами, а відтак, нею пропущений строк для прийняття спадщини – 6 місяців, а також приватним нотаріусом Пугачовою І.В. було повідомлено позивача, що 19 червня 2023 року строки прийняття спадщини в Україні повернулись до довоєнних норм, тобто – дається тільки шість місяців для того, щоб прийняти або відмовитись від спадщини. Це передбачено положеннями постанови Кабміну № 469 від 9 травня 2023 року, які набрали чинності через місяць з дня офіційного опублікування документа (відбулося 18 травня 2023 року в газеті «Урядовий кур`єр»). Даним нормативним актом скасовується одне з положень іншої постанови Кабміну від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». 
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини суд визнав поважними.
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на перебування її за межами України, у зв`язку із агресією РФ проти України.
Разом з тим позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Долучені до матеріалів справи довідки не містять інформації про те, що позивачка протягом шести місяців після відкриття спадщини з грудня 2022 року була позбавлена можливості надіслати відповідному нотаріусу засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини, засвідчену консулом у відповідності до Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України у порядку, передбаченому пунктами 2.1, 2.7, 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України або подати заяву особисто будь - якому нотаріусу на території України, протягом встановленого законом строку.
ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини за відсутності обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивачки для подання такої заяви.
Виходячи з вищевикладеного, судова колегія зазначає, що суд першої інстанцій на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України додатковий строк для прийняття спадщини може бути наданий спадкоємцю лише за наявності поважної причини.
Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21), де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування.
Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.
Відсутність позивачки у країні не є об`єктивною, поважною причиною пропуску позивачем строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Посилання позивачки на неможливість покинути за кордоном неповнолітніх дітей, 2005 року народження, спростовується фактичними обставинами справи.
З матеріалів справи убачається, що позивачка особисто приїхала в Україну у липні 2023 року. При цьому станом на час приїзду діти позивачки залишались неповнолітніми.
Доказів неможливості приїзду в межах встановленого строку (до 16.06.2023 року) ОСОБА_1 суду не надала.
Даних про намір позивачки прийняти спадщину після смерті матері у визначений законом строк та неможливості вчинити такі дії внаслідок непереборних обставин позивачем суду не надано.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Крім того колегія суддів зауважує, що згідно даних з Єдиного реєстру адвокатів України позивачка ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю, тобто обізнана про порядок і строки прийняття спадщини, оскільки має юридичну освіту та відповідну фахову підготовку.
Тому посилання на незрозумілість та суперечливість норм права щодо прийняття спадщини колегія суддів не приймає.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності поважних причин пропуску строку спростовують висновки суду .
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позову, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 216,60 грн., який був сплачений при подачі апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -  ОСОБА_4 - задовольнити.
Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2024 року – скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги в сумі 2 216,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
  Головуючий:                                                                                         О.В. Маміна
Судді:                                                                               Н.П. Пилипчук
       О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 28.05.2024 року.