Справа № 756/12366/23                                                                                            Головуючий в суді І інстанції - Родіонов С.О.
Провадження № 33/824/1197/2024                                                                           Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
15 березня 2024 року                                                                                      м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                            Сіваєва Ю.В.,
за участю:                                                                                                            
особи, яка притягається до відповідальності                                 ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                           Гордова М.М.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Гордова Миколи Миколайовича на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 09.09.2023 о 00:35 годині ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Новокостянтинівська керував транспортним засобом Опель, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук) та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Гордов М.М. подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а отже такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Враховуючи вищенаведене обґрунтування є підстави стверджувати про те, що зміст направлення на огляд є суперечливим доказом, який має істотне значення для висновків суду щодо фактичних обставин справи про адміністративне правопорушення  та який безпосередньо вплинув на визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже - і на застосування до нього вказаних вище та цієї норми КУпАП.
Вважає, що диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, зокрема, відмову особи, яка саме керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення обов`язково слід встановити факт того, що він дійсно керував транспортним засобом.
Між тим, із записів з нагрудних відеокамер (бодікамер) працівника поліції, які додано до протоколу, не можливо встановити вказаний факт. Записи з обох відеокамер взагалі не містять інформації про те, що транспортний засіб Opel Vectra з номерним знаком НОМЕР_1 рухається. Керування транспортним засобом є можливим виключно у русі.
Відтак, на думку апелянта, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким чином, подія і склад адміністративного правопорушення у даному випадку відсутні.
Крім цього, відомості, які містяться у протоколі та направленні на огляд, містять суперечливу між собою інформацію. З одного боку стверджується про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а з іншого - ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гордова М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАПвизначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктами 1, 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;  у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та  в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення особи, яка притягається до відповідальності, його захисника, дослідив письмові докази у справі та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 215780 від 09.09.2023, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції останній не вказав (а.с. 1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.09.2023 (а.с. 2);
- у відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому працівниками поліції було неодноразово роз`яснено причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме відсутність належних документів, які дозволяють рух під час комендантської години, при цьому останній не заперечував факт керування транспортним засобом, а надав документи на підставі яких ОСОБА_1 вважав, що має право рухатись під час комендантської години. Окрім того, працівниками поліції належним чином роз`яснено ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, зафіксовані долученим до протоколу відеозаписом, відбувалися в дійсності.
Окрім цього, під час апеляційного розгляду було допитано працівника поліції ОСОБА_2 , відповідального за складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 215780 від 09.09.2023, з приводу обставин події, який підтвердив всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки направлення було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення, то з цього приводу вважаю за необхідне зазначити наступне.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений до КМНКЛ «Соціотерапія» 09.09.2023 о 00 годині 35 хвилин (а. с. 2), а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 215780 було складено 09.09.2023 о 00 годині 55 хвилин (а. с. 1).
Ця обставина вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено уже після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, прізвище, ім`я та по батькові водія транспортного засобу, який направляється на огляд зазначено « ОСОБА_1 », натомість згідно із паспорта громадянина України, який належить особі, яка притягається до адміністративної відповідальності має прізвище « ОСОБА_1 », а тому вказане направлення є неналежним доказом у справі, є необґрунтованим, оскільки на думку апеляційного суду є нічим іншим, як опискою посадової особи, яка складала вказане направлення, а в сукупності з іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, ніяким чином не впливає на законність судового рішення.
Доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду судом першої інстанції, що виразилось у відхиленні клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідженні доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення та про небезсторонність суду першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд у якості ознак алкогольного сп`яніння згадується почервоніння обличчя, однак вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, який наведено у п. 3 розд. І Інструкції № 1452/735, не містить такої ознаки, не заслуговують на увагу, та є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що складення працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд здійснено ними за межами їх дільниці, визначеної для несення ними служби (зони оперативного реагування наряду поліції), що є порушенням вимог п. 13 розд. XIII Інструкції № 357, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 13 розд. XIII Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, під час чергування поліцейські, які залучені до несення служби в складі нарядів поліції, повинні перебувати на дільниці, визначеній для несення служби (зона оперативного реагування наряду поліції). У виняткових випадках, за вказівками оперативного чергового чи відповідального по підрозділу, наряди поліції здійснюють реагування на правопорушення або події, які вчинені на іншій дільниці, після інформування диспетчера. Залишати зону реагування нарядам поліції без дозволу диспетчера забороняється.
Так, з долученого захисником копії листа УПП у місті Києві від 30.01.2024                        № 158аз/41/11/7/02-2024, вбачається, зокрема, що в УПП у м. Києві відсутнє персональне закріплення працівників патрульної поліції та службового транспорту за окремими територіями обслуговування - вулиця, проспектами, площами та інше. Несення служби здійснюється в окремих зонах оперативного реагування. Зони оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП затверджені наказом Департаменту патрульної поліції № 553 від 23.03.2020. Відповідно до переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 945 від 12.10.2018, у наказі Департаменту патрульної поліції № 553 від 23.03.2020 та його додатках є інформацією для службового користування. Переміщення службового автомобіля патрульних поліцейських по території обслуговування здійснюється з урахуванням отриманих упродовж зміни завдань по відпрацюванню повідомлень, які надходять на спецлінію «102», стану оперативності обстановки по лінії служби та інших службових завдань. Також, наряди патрульної поліції під час патрулювання постійно здійснюють роботу по виявленню транспортних засобів, які порушують вимоги Правил дорожнього руху України. 
Підставою для несення служби є розстановка сил та засобів управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. Вивченням розстановки сил та засобів інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) лейтенант поліції ОСОБА_2 та інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) лейтенант поліції ОСОБА_3 з 19 год. 00 хв. 08.09.2023 по 07 год. 00 хв. 09.09.2023 несли службу у складі екіпажу «0708» на території Подільського району міста Києва.
Крім того, 08.09.2023 екіпажем патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , було проінформовано диспетчера спецлінії «102» про зміну зони оперативного реагування, шляхом створення завдання 08.09.2023 о 23 год. 18 хв. «Перевірка об`єкту: авто» у службовому планшеті.
Як вбачається з долученого захисником копії листа Департаменту містобудування та архітектури ВО КМР (КМДА) від 17.10.2023 № 055-8142, відповідно до офіційного довідника «Вулиці міста Києва», затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.01.2015 № 34/899 вул. Новокостянтинівська розташована у Подільському та Оболонському районах м. Києва та пролягає від вул. Заводської до вул. Олени Теліги та просп. Степана Бандери. Відповідно до меж адміністративних районів міста Києва, що містять в Міській інформаційно-аналітичній системі забезпечення містобудування діяльності «Містобудівний кадастр Києва» непарна сторона вул. Новокостянтинівської розташована в Подільському районі, а парна сторона вул. Новокостянтинівська в Оболонському районі міста Києва.
Як встановлено під час апеляційного розгляду під час здійснення патрулювання екіпажем поліції у складі інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 полку № 1  лейтенанта поліції ОСОБА_2 та інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку № 1 лейтенантом поліції ОСОБА_3 , у Подільському районі (зона оперативного реагування наряду поліції), перебуваючи на вул. Новокостянтинівській у м. Києві, ними було помічено автомобіль, який рухався у правій смузі руху та під час комендантської години.
Однак, зупинився вказаний транспортний засіб на вул. Степана Бендери, 7, оскільки як встановлено вище, вул. Новокостянтинівська розташована у Подільському та Оболонському районах м. Києва та пролягає від вул. Заводської до вул. Олени Теліги та просп. Степана Бандери.
Дані обставини, під час апеляційного розгляду підтвердив працівник поліції ОСОБА_2 , відповідальний за складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 215780 від 09.09.2023. та які не заперечуються учасниками справи. Крім того працівник поліції ОСОБА_2 було проінформовано диспетчера спецлінії «102» про зміну зони оперативного реагування, шляхом створення завдання 08.09.2023 о 23 год. 18 хв. «Перевірка об`єкту: авто» у службовому планшеті.
На підставі наведеного, апеляційний суд не вбачає у діях працівників поліції порушень вимог п. 13 розд. XIII Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.
В цілому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Гордова М.М. зводяться до неправомірності дій працівників поліції, що призвело до складення протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог                       ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАПта в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 , не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 10.01.2024 відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гордова М.М., слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Гордова Миколи Миколайовича - залишити без задоволення. 
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   О. М. Рудніченко