ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2024 року
м. Хмельницький
Справа № 677/580/24
Провадження № 33/4820/359/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні, в залі суду за участі секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, - 

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду,  ОСОБА_1 20.03.2024 року о 14 год. 45 хв. в м. Красилів, пров. Левадний, 10, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 14.08.2023 року рішенням Красилівського районного суду у справі №677/941/23 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.5 КУпАП, при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п 2.1 а  Правил дорожнього руху, повторно протягом року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи кваліфікації своїх дій, просить змінити постанову суду в частині накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років та виключити із неї застосування щодо нього такого заходу стягнення.
       Посилається на те, що він не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, а тому не мав права керувати ними, однак, суд це не врахував та безпідставно позбавив його неіснуючого у нього права.
Вказане, на його думку, свідчить про незаконність постанови суду в частині накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково просив об`єднати два провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. 126 ч.5 КУпАП які знаходяться на розгляді в Хмельницькому апеляційному суді за його апеляційними скаргами на підстав ст. 36 ч.2 КУпАП. 

Мотиви суду 

Апеляціний суд  вважає, що  провадження по справах про адміністративні правопорушення щодо   ОСОБА_1   за ст. 126 ч.5 КУпАП  які  одночасно перебувають на розгляді в апеляційному суді не підлягають об`єднанню в одне провадження.    
Ст 36 КупАП передбачені правила накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Отже, вимоги ст. 36 ч.2 КУпАП стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення одним і тим же органом (посадовою особою), у даному провадженні судом. 
Водночас, провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП, вже розглянуті судом першої інстанції, у них винесені окремі судові рішення, які оскаржуються, здійснюється їх апеляційний перегляд, що унеможливлює застосування положень ст. 36 ч.2 КУпАП. 
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд, приймаючи оскаржуване рішення, цих норм закону дотримався у повному обсязі, постановив законне та обґрунтоване рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи і не заперечується в апеляційній скарзі, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ст.126 ч.5 КУпАП. Апеляційний суд виходить з того, що судовий розгляд провадження щодо ОСОБА_1 , проводився в суді першої інстанції за його участю з додержанням вимог ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні за ст. 126 ч.5 КУпАП визнав повністю, не заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст. 126 ч.5 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в 
дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу судом в повній мірі були враховані положення ст.33 КУпАП  щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, який повністю визнав свою вину у скоєному, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість застосування стосовно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом як до особи, яка такого права не мала, апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, диспозицією ст. 126 ч.5 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Стаття 126 ч.2 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою суду, ОСОБА_1 20.03.2024 року о 14 год. 45 хв. в м. Красилів, пров. Левадний, 10, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 14.08.2023 року рішенням Красилівського районного суду у справі №677/941/23 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.5 КУпАП, та не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п 2.1 а  Правил дорожнього руху, повторно протягом року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП. Вину у вчиненому ОСОБА_1 визнає та не оспорює. 
Водночас, санкція ст.126 ч. 5 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
А тому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не може бути застосоване щодо нього, оскільки вказане стягнення прямо передбачене санкцією ст. 126 ч.5 КУпАП, отже застосовується саме до осіб, які не мають права керування транспортним засобом. 
Крім того, зі змісту частини 3 статті 30 КУпАП вбачається можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції. 
У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20, суд призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому підстав для зміни постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років не вбачається. 
Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 126 ч.5 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

       Суддя: