ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/6341/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
  
 розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.12.2023 в адміністративній справі №280/6341/23  (суддя Сацький Р.В.) у справі  за позовом   ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними  та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и В:

У серпні 2023р. до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1     до Військової частини НОМЕР_1    , в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 04.06.2015   по   28.02.2018 - січень 2008 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по   30 листопада 2018 року з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003  № 1078.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2023  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.06.2015   по   30.11.2018.
В задоволенні решти позовних вимог   відмовлено.
Рішення суду в частині відмови позовних вимог обгрунтовано тим, що  оскільки індексація не була нарахована та виплачена позивачу, то питання щодо базового місяця буде вирішуватись відповідачем при нарахуванні індексації, тобто вимога щодо встановлення базового місяця (січень 2008) є передчасною, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови адміністративного позову та ухвалити нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги  в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом ІD НОМЕР_2 виданим органом 4439 від 05.12.2018, та довідкою про внесення відомостей дот єдиного  державного демографічного реєстру від 22.12.2018, одержала  ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 01.10.1999. Також, ОСОБА_1  взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № 2311-7001267604 від  08.06.2023.   Копії документів додані до матеріалів справи.
ОСОБА_1 з 04.06.2015 по 26.05.2022  проходила військову службу  у військових частинах НОМЕР_4 та НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_5 від 27.07.2022 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №146 від 24.05.2022 року сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із переміщенням для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 24 травня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключено з 25 травня 2022 року. У Збройних Силах з 04.06.2015 по 24.05.2022. Відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністерства оборони України від 14.01.2020 № 248/291 виплачено: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 24 травня 2022 року у розмірі 210 % від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 24 травня 2022 року; грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік не отримала; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за званням за 2022 рік не отримала; щорічна основна відпустка за 2021 рік використана в кількості 30 діб; щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана; відпустка за сімейними обставинами за 2022 рік не використана; перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавалась; постійним або службовим житлом не забезпечувалась. Копія наказу міститься в матеріалах справи.
За час проходження служби  протягом  2015 - 2018 року Військовою частиною НОМЕР_1 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується довідкою від 09 лютого 2023 року № 363, виданою командиром Військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 за період з 04.06.2015 по 24.05.2022. Так, розмір індексації грошового забезпечення позивача у період з  травня 2015 року по листопад 2018 рік становив “ 0,00 грн”, а з грудня 2018 року по травень 2022 року виплата індексації грошового забезпечення, проводилася. Копія довідки міститься в матеріалах справи.
Надаючи  правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та Законами України. 
Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права. 
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьев проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).
Отже визначення базового місяця, який належить застосувати при обчисленні індексу споживчих цін для розрахунку грошового забезпечення сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту судом порушеного права позивача. 
Указаний висновок відповідає правовій позиції і підходу, які застосував Верховний Суд у постанові від 12.05.2022 у справі № 580/3335/21 з подібними правовідносинами (пункти 26-34).
З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Стосовно дискреційних повноважень Верховний Суд у своїх постановах (напраклад постанова від 28 вересня 2022 року у справі №560/3965/21) зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є, лише, один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а. 
Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.
Зазначені висновки Верховний суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.
Так, розтлумачивши пункти 2, 5 Порядку № 1078, у згаданих справах № 400/1118/21 і № 420/3593/20 Верховний суд указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Одночасно з цим, Верховний суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З ЦЬОГО МІСЯЦЯ значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Зрештою на основі аналізу наведених норм Верховний суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Правовідносини у наведених справах і у цій справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.
В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. 
Указана постанова була чинна з 01.01.2008 до 01.03.2018.
Як встановлена судом першої інстанції за період з 04 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року відповідач не проводив нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких іншх осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294), якою затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 остання набрала чинності з 01.01.2008. Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Ця Постанова №1294 діяла до дня набрання чинності 01.03.2018 постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
У свою чергу, з аналізу змісту Постанови №1294 вбачається, що у період її дії з 01.01.2008 до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювались.
Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 04 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року.
З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 04 червня 2015 року по 30 листопада 2018 року, слід прийти до висновку про необхідність визначення січня 2008 року базовим місяцем для обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за вказаний період.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 380/11404/21, від 28 вересня 2022 року у справі №560/3965/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
В свою, чергу ігноруючи вказані вище обставини та правові висновки Верхового суду, зроблені у справах від 19.05.2022 № 380/11404/21, від 28 вересня 2022 року, №560/3965/21, від 20 квітня 2023 року №320/8554/21 (неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи) призвело до винесення частково неправомірного  рішення суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
   Керуючись ст.242,  243,  250,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.12.2023  скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 04 червня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для обрахування індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та в частині нарахування та виплати індексації за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1  за період з 04.06.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця для обрахування індексації грошового забезпечення — січень 2008 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з врахуванням вимог абзаців 4, 5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В іншій частині рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.12.2023  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий