Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       12 червня 2024 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Сєрікової Катерини Сергіївни на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів, Острозького району, Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника 3 сектору 3 відділу (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) ДВКР СБ України до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 465 грн..
Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Сєрікова К.С. оскаржила її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Зауважує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності  ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати суду свої доводи та заперечення стосовно обставин інкримінованого правопорушення.
Доводить, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що адміністративний протокол було складено стосовно  ОСОБА_1  на підставі наказу ДВКР СБУ №113-ОС/дск від 27.05.2023 року про його призначення на посаду начальника 3 сектору 3 відділу (із дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) 5 управління (з дислокацією у м.Дніпро) ДВКР СБ України. На переконання особи, що склала
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа № 569/3135/24                                                                                                          Суддя в суді І інстанції – Діонісьєва Н.М.
Провадження № 33/4815/413/24                                                                                   Суддя в апеляційній інстанції  –   ОСОБА_2  протокол, цей наказ є підставою для здачі зброї, і, відповідно, й підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Разом з цим, даний наказ відсутній у матеріалах справи, що свідчить про необґрунтованість протоколу про адміністративне правопорушення
       Наголошує, що законодавством не встановлено конкретних строків здачі озброєння за попереднім місцем несення служби.
Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги, що відповідно до зазначеного наказу, ОСОБА_1 до іншого підрозділу Служби безпеки України переведено не було, а здійснено лише його призначення на певну посаду в межах одного й того ж Департаменту Військової контррозвідки України. 
Вважає, що питання обліку, зберігання, здачі (прийому) озброєння у таких випадках, зокрема, обов`язок здати озброєння в період конкретних строків, а саме при фактичному призначенні на посаду в межах одного і того ж підрозділу ДВКР у період дії воєнного стану, нормативно-правовими актами не встановлено.
Крім того, стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, оскільки положення цієї статті стосуються порядку експлуатації озброєння.
Враховуючи наведене, вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.
Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що в період з 20.10.2020 року по 26.08.2022 року, полковник ОСОБА_1 займав посаду начальника 5 відділу (з дислокацією у м. Рівне) 6 управління ДВКР СБ України. З 26.08.2022 року по 27.05.2023 року – перебував у розпорядженні Департаменту військової контррозвідки СБ України.
Під час перебування на посаді начальника 5 відділу (з дислокацією у м. Рівне) 6 управління ДВКР, 22.02.2022 року, ОСОБА_1 , в черговій службі 2 сектору режимно-секретного відділу УСБУ в Рівненській області отримав табельну зброю – пістолет Макарова № НОМЕР_1 з двома обоймами до нього. Крім цього, полковником ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 отримано 5,45 мм автомат АКС-74У № 196182-91р. (акт прийому-передачі № 136св від 10.03.2022), 7,62 мм пістолет ТТ № СК433-41 (акт прийому-передачі № 244св від 01.04.2022) та боєприпаси: 7,62 мм патрони серійний номер НОМЕР_3 – 660 шт. (акт приймання-передачі № 6 від 28.02.2022); 9 мм пістолетні патрони серійний номер Б 47-02-270 – 1280 шт. (акт приймання-передачі № 6 від 28.02.2022); 5,45 мм патрони серійний номер Н 39-83-270 – 2000 шт. (акт приймання-передачі № 19 від 10.03.2022).
Факт отримання вказаного озброєння та боєприпасів до нього ОСОБА_1 не заперечує.
З 27.05.2023 року, полковника ОСОБА_1 призначено начальником 3 сектору 3 відділу (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) 5 управління (з дислокацією у м. Дніпро) ДВКР СБ України, що стороною захисту також не заперечується. 
Відповідно до п. 4.4.8 Наказу від 06.08.2015 року № 525 «Про затвердження Інструкції з артилерійського озброєння в системі СБУ», у разі переведення військовослужбовця до іншого підрозділу (або звільнення з військової служби) особисте артилерійське озброєння здається на склад.
Згідно п. 3.2.3 Інструкції з артилерійського озброєння в системі СБУ передавати артилерійське озброєння з одного підрозділу в інший в межах органу, підрозділу, закладу СБ України, без здавання його на склад, забороняється.
В порушення зазначених положень Інструкції з артилерійського озброєння в системі СБУ, станом на січень 2024 року полковником ОСОБА_1 не було здано отриману зброю та боєприпаси за попереднім місцем служби з дислокацією в Рівненській області, чим порушено встановлений порядок поводження зі зброєю в системі органів СБ України, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.
У своїх поясненнях від 12 лютого 2024 року, ОСОБА_1 вказав, що з листопада 2022 року по теперішній час перебував і перебуває у відрядженні у СІЗ ДВКР СБУ ОУ «Запоріжжя», у зв`язку з чим не мав фізичної змоги прибути до м. Рівне з метою здачі табельної зброї та боєприпасів до неї. Визнав, що про факт наявності у нього зброї та боєприпасів отриманих за попереднім місцем служби (м. Рівне) та про необхідність їхньої здачі своєму безпосередньому керівнику та іншим посадовим особам 5 управління ДВКР СБ України ОСОБА_1 не доповідав.
Крім того, згідно пояснення полковника ОСОБА_1 , він, у лютому 2023 року та червні 2023 року приїздив до м. Рівне, а тому мав об`єктивну можливість виконати вимоги Інструкції з артилерійського озброєння в системі СБУ та здати на склад зброю і боєприпаси, які ним були отримані за попереднім місцем служби.
Наведені обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, а тому висновок місцевого суду про доведеність його вини відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд не вбачає обставин, які б свідчили про упередженість дій стосовно ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Покликання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи наказу, яким ОСОБА_1 було призначену на посаду начальника 3 сектору 3 відділу (із дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) 5 управління (з дислокацією у м.Дніпро) ДВКР СБ України не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не спростовує даного факту, який скаржником не заперечується.
Неповнота судового розгляду, яка, на думку скаржника, полягала у розгляді справи у відсутності  ОСОБА_1 , не вплинула на правильність висновків суду першої інстанції.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, будь-яких істотних порушень не виявлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено з дотриманням вимог законодавства, відповідно до положень статті 245 КУпАП, з своєчасним, всебічним, повним і об`єктивним з`ясуванням обставин по справі.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до  ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 172-19, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в : 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сєрікової Катерини Сергіївни залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.