КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 753/13718/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5254/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ  
 
12 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
                   головуючий  - Немировська О.В.,
                   судді - Желепи О.В.,  Мазурик О.Ф.
                   секретар - Черняк Д.О.
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну  справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Проценка Миколи Миколайовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року,
 
встановив:
у жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість за надані послуги з опалення та постачання гарячої води за період з серпня 2014 року в розмірі 306 081 грн 60 коп., яка складається із заборгованості за надання послуг з опалення - 159 971 грн 81 коп., за надання послуг з постачання гарячої води - 66 325 грн 25 коп., інфляційні втрати - 57 846 грн 82 коп., 3% річних - 21 937 грн 79 коп., стягнути судовий збір в сумі 4 591 грн.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року позов було задоволено в повному обсязі, а також стягнуто на користь позивача з відповідачів судовий збір в сумі 1 240 грн з кожного.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
В серпні 2023 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог. 
Також позивач подав заяву про залучення співвідповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи».
В уточненій позовній заяві позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в сумі 113 059 грн 45 коп. інфляційні втрати - 25 289 грн 92 коп., 3% річних - 6 218 грн 84 коп. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитні ініціативи» солідарно заборгованість в розмірі 113 237 грн 60 коп., інфляційні втрати - 11 867 грн 02 коп., 3% річних - 5 068 грн 55 коп. та судовий збір в сумі 4 591 грн 22 коп.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в сумі 36 020 грн. за послуги з централізованого опалення, за послуги з гарячого водопостачання - 19 839 грн 84 коп., інфляційні втрати - 4 363 грн 93 коп., 3% річних - 1 339 грн 76 коп. Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за послуги з централізованого опалення - 80 303 грн 60 коп., за послуги з гарячого водопостачання - 32 934 грн 10 коп., інфляційні втрати - 11 867 грн 02 коп., 3% річних - 5 068 грн 55 коп. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 480 грн., з ТОВ «Кредитні ініціативи» - 1 918 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - Проценко М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до товариства, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
В поясненнях на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» без задоволення, а рішення суду першої інстанції змінити: стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно 36 020 грн за послуги з централізованого опалення, за послуги з гарячого водопостачання - 19 839 грн 84 коп., інфляційні втрати - 4 363 грн 93 коп., 3% річних - 1 339 грн 76 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 17 січня 2019 року по 23 лютого 2023 року в розмірі 113 238 грн 60 коп., інфляційні втрати - 11 867 грн 02 коп., 3% річних - 5 068 грн 55 коп.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» - Петросова-Гривнак О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед відповідачами своє зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: квартира АДРЕСА_2 , проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг за даною адресою, неналежним чином здійснюють їх оплату.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в сумі 36 020 грн. за послуги з централізованого опалення, за послуги з гарячого водопостачання - 19 839 грн 84 коп., інфляційні втрати - 4 363 грн 93 коп., 3% річних - 1 339 грн 76 коп. Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за послуги з централізованого опалення - 80 303 грн 60 коп., за послуги з гарячого водопостачання - 32 934 грн 10 коп., інфляційні втрати - 11 867 грн 02 коп., 3% річних - 5 068 грн 55 коп. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 480 грн, з ТОВ «Кредитні ініціативи» - 1 918 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до листа-відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 19.12.2022 №062/14-11884 (И-2022), вбачається, що з 12.10.2006 квартира АДРЕСА_2 належала відповідачу ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 12.10.2006 (а.с.39-40,41-42, т. І). За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_2   зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.33, т. І). 17.01.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.87-91, т. І). Таким чином, вбачається, що в період до 17.01.2019 власником квартири був ОСОБА_1 , який у вказаний період, разом з  ОСОБА_2 , були споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем за даною адресою. Разом з тим, враховуючи, що з 17.01.2019 квартира на праві власності належить ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє, починаючи з вказаної дати є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за даною адресою.
Зазначений правовий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (в редакції, що  була  чинною  на  час виникнення  спірних правовідносин  до  01 травня 2018 року), ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
В ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За положеннями ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання»  споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Згідно з ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства, не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним відповідачем з огляду на те, що в договорі купівлі-продажу квартири від 28.02.2023, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара О.О., прямо визначений обов`язок сплатити заборгованості з оплати комунальних послуг, що виникла у продавця - ТОВ «Кредитні ініціативи» до моменту укладання цього договору покупцями - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , то й дані особи мали бути належними співвідповідачами в межах даної справи. Зазначені обставини не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості. 
З 17.01.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.87-91, том І)
Як правильно встановив суд першої інстанції, власником квартири був ОСОБА_1 в період до 17.01.2019, а з 17.01.2019 - ТОВ «Кредитні ініціативи». Тому суд правильно стягнув заборгованість з відповідачів за період до 17.01.2019, та після 17.01.2019.
Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачами,  всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.       
Відповідно до  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми  матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін. 
        Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Проценка Миколи Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року -  без змін.
Постанова  набирає  законної сили  з дня її прийняття  і може  бути оскаржена  до Верховного Суду  в касаційному  порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2024 року.
 
Головуючий 
 
Судді