ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року                                 
м. Харків 
справа № 638/6572/21
провадження № 22-ц/818/32/24  
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.
сторони справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач –  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційні скарги  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року у складі судді Яковлевої В.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року  ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 заборгованість по виплаті аліментів в сумі 589588, 00 грн, пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 589588, 00 грн, заборгованість за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 836903,08 грн та судові витрати за сплату судового збору у сумі 11350,00 грн та професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, з 20 квітня 2007 року позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2010 року. 20 квітня 2015 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/6242/15-ц шлюб між сторонами було розірвано. 10 червня 2015 року у відповідності до статті 189 Сімейного кодексу України між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про участь у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. 10 червня 2015 року за реєстровим № 1147 ( надалі Договір). Відповідно до пункту 14 договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання щомісячно до 05 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок матері або шляхом переказу аліменти на дитину у добровільному порядку у розмірі 12 000 грн. Однак з липня 2015 року відповідач неналежно виконував умови вищевказаного договору - не перераховував аліменти зовсім або перераховував з порушенням установленого договором строку.
Відповідно до чеків на рахунок ОСОБА_1 відповідач робив наступні перерахування: 01.11.2017 року у сумі 5 600 грн; 05.11.2017-5600 грн; 10.11.2017 - 4 000 грн; 28.04.2018 року - 6 000 грн; 16.07.2018 року у сумі 2 000 грн; 07.09.2018 року у сумі 5 000 грн; 09.10.2018 року у сумі 3 000 грн; 16.10.2018 року - 1 500 грн; 27.12.2018 року - 5 000 грн; 04.01.2019 року - 8 000 грн; 10.01.2019 року - 4668 грн; 22.01.2019 року - 2744 грн; 28.01.2019 року - 700 грн; 18.07.2019 року - 4600 грн; 18.12.2019 року - 12 000 грн; 03.01.2020 року - 12 000 грн; 07.02.2020 року - 12 000 грн; 13.03.2020 року - 12 000 грн; 07.04.2020 року - 12 000 грн; 08.05.2020 року - 12 000 грн; 11.06.2020 року - 12 000 грн; 21.07.2020 року - 12 000 грн; 17.08.2020 року - 12 000 грн; 17.08.2020 року - 12 000 грн; 30.09.2020 року - 12 000 грн; 30.10.2020 року - 12 000 грн; 24.11.2020 року - 12 000 грн; 18.12.2020 року - 12 000 грн; 18.02.2021 року - 12 000 грн; 17.03.2021 року - 12 000 грн. Загальна сума сплати за період з липня 2015 року по квітень 2021 року становить 238 412, 00 грн. 
Внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за вищевказаний період у сумі 589 588,00 грн, яку виплатити у добровільному порядку відповідач відмовляється.
При зверненні позивачки до відповідача, заборгованість відповідач не визнає. Стверджує, що сплачені ним періодичні витрати на дитину в розумінні відповідача є аліментними платежами. Вказує на те, що спору щодо додаткових витрат між сторонами не було, ОСОБА_2 за власним бажанням оплачував навчання у школі, закордонні туристичні путівки, відпочинок, ніс витрати на лікування, заняття у секції дзюдо. 
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц щодо обрахунку неустойки (пені), позивачкою визначено розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 06 липня 2015 року по 26 квітня 2021 року, який становить 7 908 777 грн 80 коп. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 7 908 777 грн 80 коп, тобто перевищує 100% заборгованості за аліментними зобов`язаннями, позивач просила стягнути пеню в межах наявної заборгованості по аліментах, а саме у розмірі 589 588 грн.
Пунктом 20 Договору передбачено, що батько зобов`язується відкрити на ім`я дитини рахунок у будь-якій банківській установі до кінця 2015 року, про що повідомити матері, та щорічно класти на рахунок дитини кошти у розмірі не менше 105 000 грн до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач не відкрив рахунок на ім`я дитини та не повідомив про це матері, не зараховує кошти у розмірі не менше 105 000 грн кожен рік, починаючи з 2015 року, що є порушенням грошового зобов`язання за Договором. Отже, на момент подачі позову відповідач має заборгованість за 6 років у загальній сумі 630 000 грн та у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання повинен сплатити на користь позивачки відповідно до вимог ст.625 ЦК України інфляційні нарахування в розмірі 153 646 грн 50 коп. та відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 53 256 грн 58 коп., а всього 836 903 грн 08 коп. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 300 808 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, у розмірі 525 000 грн 00 коп., інфляційні нарахування у розмірі 62 778 грн 75 коп. та три проценти річних у сумі 28 375 грн 89 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5 162 (п`ять тисяч cто шістдесят дві) грн 26 коп.
Рішення мотивовано тим, що понесені витрати на навчання сина ОСОБА_7  у школі на суму 280 830 грн, що забезпечує отримання дитиною базової середньої освіти (278 375 грн - оплата за навчання, 2 455, 00 грн - за харчування  ОСОБА_7 ), а також на літній табір на суму 7 950,00 грн, на загальну суму 288 780 грн необхідно віднести в рахунок сплати аліментів  оскільки вони документально підтверджені. Тому  з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі (589 588 грн - 288 780 грн) 300 808 грн 00 коп. Відповідно до  статей 6, 628 ЦК України діє принцип пріоритету умов договору. Оскільки  відповідальність ОСОБА_2 за невиконання зобов`язань зі сплати аліментів укладеним з ОСОБА_1 Договором не встановлена, то встановлена законом санкція статті 196 СК України до спірних правовідносин не застосовується. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд врахував аналогічний правовий висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 754/1167/16-ц (провадження № 61-4271 св 19). Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають. Також, судом здійснено розрахунок інфляційних втрат. Встановлено наявність правових підстав для стягнення заборгованості за грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, за п`ять років у розмірі 525 000 грн (105 000 грн*5 років), враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, а також інфляційних нарахувань у розмірі 62 778,75 грн та 3 процентів річних у сумі 28 375,89 грн. Судовий збір стягнуто на користь держави пропорційно до задоволених вимог. Разом з тим, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залишені без задоволення оскільки відсутні документальне підтвердження витрат та його розрахунок.
Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  подалаапеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково зарахував платежі на навчання в авторській школі «Бойка» в рахунок аліментних платежів, тим саме фактично змінив умови договору про участь у вихованні дитини. При цьому суд не врахував положення Сімейного Кодексу України, Цивільного Кодексу України та зміст Договору. Оскільки сторони погодили умови та порядок сплати аліментів на забезпечення дитини, порядок та строки їх оплати в тому числі додаткових витрат шляхом перерахунку коштів на рахунок матері. Умови Договору є обов`язковими для виконання сторонам та не можуть змінюватися судом.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_4 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу в якій просив  скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.02.2023 частково і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 73 063 грн, інфляційні нарахування у розмірі 15 694,5 грн, три відсотки річних в розмірі 7093,97 грн.
       
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті рішення судом помилково не зараховано в рахунок аліментних зобов`язань оплата батьком лікування дитини у ортодонта на суму 7205 грн, оплату туристичних путівок: до Туреччині у розмірі 24 650 грн; до Туреччини у травні 2017 року у розмірі 25 000 грн; до Дубаї у жовтні 2017 року у розмірі 54 500 грн; послуги туристичного туроператора Student Travel у розмірі 14500 грн; туристична путівка з вильотом 27.05.2018 у розмірі 4156 доларів США, що архівним курсом Мінфіну  становить 109 095 грн; послуги з бронювання туристичної путівки у лютому 2018 року у розмірі 18 458 грн, стягнення особисто на користь матері 525 000 грн, а також аліменти сплачені на рахунок бабусі позивачки  ОСОБА_8  на суму 24 080 грн. Вказані витрати були цілком та повністю узгоджені з ОСОБА_1 , яка сама просила понести ці витрати, що підтверджується доданою до відзиву на позовну заяву перепиской в месенджері Вайбер. Вказані витрати були необхідними для гармонійного розвитку дитини, але суд вважав їх додатковими витратами на дитину, з чим погодитись не можна. Остаточний розрахунок аліментів за доводами апелянта розрахований так: 300 808 - 227 745 = 73063 грн, в зв`язку з чим інфляційні нарахування підраховані таким чином: 62 778,75- 75%= 15 694,5 грн, а три відсотки річних в розмірі 28 375,89-75%=7093,97 грн. 

Враховуючи той факт, що матеріальне становище платника аліментів значно змінився, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 по справі № 643/13468/20, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області, вказані обставини в розумінні ст. 182 СК України є такими, що мають істотне значення для призначення розміру аліментів в частині стягнення 525 000 грн як грошового зобов`язання, передбаченого п. 20 Договору про участь у вихованні дитини. Обов`язок відповідача відкрити рахунок на ім`я сина і щорічно перераховувати на нього грошові кошти в розмірі 105 000 грн є домовленістю між батьками про формування стартового капіталу для самої дитини, яка після досягнення повноліття. Дитина сама вирішить напрямок їх витрачання, що було заздалегідь узгоджено як навчання, придбання нерухомості і т.і. Стягнення цих коштів з батька після набрання рішенням законної сили свідчить про право матері дитини та позивачці по справі розпорядитись цими коштами за власним переконанням і жодною нормою права чи Договору вона не буде зобов`язана узгоджувати напрямок цих витрат з батьком дитини, який в подальшому вимушений буде в судовому порядку витребувати напрями їх витрачання та повернення в разі нецільового використання. Доречним було в зобов`язати батька відкрити рахунок на ім`я дитини, поклавши ці кошти до досягнення ним повноліття. Тому в стягненні 525 000 грн має бути відмовлено до досягнення повноліття дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають частково задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як встановлено судом, що з 20 квітня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.
Від шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 16 лютого 2010 року (а. с. 7).
20 квітня 2015 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/6242/15-ц шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 8).
10 червня 2015 року у відповідності до статті 189 Сімейного кодексу України між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про участь у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. 10 червня 2015 року за реєстровим № 1147 (а. с. 9-10).
Відповідно до пункту 14 договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання щомісячно до 05 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок матері або шляхом переказу аліменти на дитину у добровільному порядку у розмірі 12 000 грн.
Відповідно до наданого позивачкою роздруківки АК «ПриватБанк» про рух коштів з карткового рахунку, ОСОБА_2 було здійснено наступні перекази: 01.11.2017 року у сумі 5 600 грн; 05.11.2017-5600 грн; 10.11.2017 - 4 000 грн; 28.04.2018 року - 6 000 грн; 16.07.2018 року - 2 000 грн; 07.09.2018 року - 5 000 грн; 09.10.2018 року - 3 000 грн; 16.10.2018 року - 1 500 грн; 27.12.2018 року - 5 000 грн; 04.01.2019 року - 8 000 грн; 10.01.2019 року - 4668 грн; 22.01.2019 року - 2744 грн; 28.01.2019 року - 700 грн; 18.07.2019 року - 4600 грн; 18.12.2019 року - 12 000 грн; 03.01.2020 року - 12 000 грн; 07.02.2020 року - 12 000 грн; 13.03.2020 року - 12 000 грн; 07.04.2020 року - 12 000 грн; 08.05.2020 року - 12 000 грн; 11.06.2020 року - 12 000 грн; 21.07.2020 року - 12 000 грн; 17.08.2020 року - 12 000 грн; 17.08.2020 року - 12 000 грн; 30.09.2020 року - 12 000 грн; 30.10.2020 року - 12 000 грн; 24.11.2020 року - 12 000 грн; 18.12.2020 року - 12 000 грн; 18.02.2021 року - 12 000 грн; 17.03.2021 року - 12 000 грн.
Загальна сума сплати за період з липня 2015 року по квітень 2021 року склала 238 412 грн (а. с. 13-14). При цьому, як зазначила сторона позивача, претензій за період вони не мають та позовних вимог, починаючи з 18 грудня 2019 року ними не пред`явлено. Тобто заборгованість виникла у період з липня 2015 року по 18.12.2019 року.
30 листопада 2019 року приватним нотаріусом Сальваровською Н.І. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором між батьками про участь у вихованні дитини з батька ОСОБА_2 у розмірі 743556,00 грн (а.с. 77). 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року у справі № 638/18285/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Н.І., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено, визнано виконавчий напис № 1967 від 13 листопада 2019 року про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 1501983,12 грн за договором від 10 червня 2015 року між батьками про участь у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сальваровською Н.І. таким, що не підлягає виконанню.
Згідно даних квитанцій у спірний період ОСОБА_2 здійснював оплату навчання ОСОБА_7 у школі «Бойка» на загальну суму 278 375,00 грн, літнього табору на суму 7 950, 00 грн та за оплату харчування ОСОБА_7 на суму 2 455, 00 грн. 
Крім того, суду надано копію акту прийому-передачі товару від 12 серпня 2019 року, відповідно до якого, ТОВ «Південна торгова компанія», продавець, передало, а ОСОБА_2 , покупець, відповідно до договору купівлі-продажу № 4769-36245 від 12 серпня 2019 року отримав у власність мототехніку, а саме мотоквадроцикл - новий, марки Shineray XY150ST-3A, за ціною 12 396 грн (а. с. 70), придбання якого судом першої інстанції визнано добровільною ініціативою батька, що відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Судом першої інстанції зазначено, щодо сплати решти суми коштів, на які посилався відповідач та які були витрачені на утримання спільної дитини вигляді оплати подорожей, туристичних путівок, лікування дитини, оплати секції дзюдо, ментальної арифметики, перерахування бабусі ОСОБА_8 24 080 грн документально не підтверджені. Належних доказів фактичного понесення таких витрат суду не надано.
Нормами сімейного законодавства встановлюється порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину та зазначаються правові наслідки у разі невиконання такого договору.
Згідно з частиною другою статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
Установлено, що спірний договір містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дітей, їх розмір, що відповідає інтересам дітей та є обов`язковими для сторін договору. Цей договір укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений.
Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною четвертою статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 14 Договору Батько зобов`язується щомісячно до 5 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок матері або шляхом переказу аліменти на дитину у добровільному порядку у розмірі 12000,00 грн.
Доказів належного виконання свого з обов`язку утримання дитини в порядку та у спосіб встановлений Договором у період з липня 2015 року до 18 грудня 2019  року  ОСОБА_2 суду не надав.
Надані тим докази оплати навчання ОСОБА_7 у школі «Бойка» на загальну суму 278 375,00 грн, перебування дитини у літньому таборі на суму 7 950, 00 грн, оплати харчування ОСОБА_7 на суму 2 455, 00 грн та придбання мотоквадроциклу у зазначений вище період не можуть бути враховані в рахунок сплати аліментів. 
В Україні гарантоване безкоштовне отримання дитиною середньої шкільної освіти. Оплата здобуття середньої освіти дитини у приватній школі здійснюється за бажанням батьків та не може відноситься до звичайних витрат яких потребує дитина для свого нормального розвитку. 
З цих же підстав судова колегія не може погодитися з висновком суду про придбання відповідачем для дитини коштовного мотоквадроциклу. 
Оздоровлення у літньому таборі, за умови доведення його необхідності для дитини є додатковими витратами на утримання дитини, тому помилково враховані як сплата аліментів у порядок та спосіб встановлений Договором. 
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить до висновку про часткову доведеність доводів апеляційної скарги  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  та вважає що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 565898,00 грн за період з 2015 по 2019 рік, яку належить стягнути на користь ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про безпідставне не врахування судом в рахунок сплати аліментів за Договором понесених батьком витрат на лікування дитини, придбання туристичних путівок та грошові перекази на користь бабусі дитини - ОСОБА_8 висновків суду про недоведеність того що ці витрати були здійсненні для задоволення звичайних потреб дитини не спростовують. Тому доводи апелянта в цій частині підлягають відхиленню. 
Відповідно до ст. 196 СК України, згідно якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (Частина перша статті 196 в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017). 
Велика палата Верховного Суду  у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
p – загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 – нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені);
Q1 – кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
A2 – нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені);
Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
2017 рік
липень 2017 (08.07.2017 – 08.08.2017) 12000 грн *1%*124 = 14880
серпень 2017 (08.08.2017 – 08.09.2017) 12000 грн *1%*93= 11160
вересень 2017 (08.09.2017 – 08.10.2017) 12000 грн *1%*62 = 7440
жовтень 2017 (08.10.2017 – 08.11.2017) 12000 грн *1%*32 = 3840
2018 рік
грудень 2017 (08.12.2017 – 08.01.2018) 8800 грн *1%*397 = 14880
січень 2018 (08.01.2018 – 08.02.2018) 12000 грн *1%*366 = 43920
лютий 2018 (08.02.2018 – 08.03.2018) 12000 грн *1%*335 = 42600
березень 2018 (08.03.2018 – 08.04.2018) 12000 грн *1%*307 = 36840
квітень 2018 (08.04.2018 – 08.05.2018) 6000 грн *1%*276 = 16560
травень 2018 (08.05.2018 – 08.06.2018) 12000 грн *1%*246 = 29520
червень 2018 (08.06.2018 – 08.07.2018) 3200 грн *1%*215 = 6880
липень 2018 (08.07.2018 – 08.82018) 10000 грн *1%*185 = 18500
серпень 2018 (08.08.2018 – 08.09.2018) 12000 грн *1%*154 = 3080
вересень 2018 (08.09.2018 – 08.10.2018) 7000 грн *1%*123 = 8610
жовтень 2018 (08.10.2018 – 08.11.2018) 3500 грн *1%*93 = 3255
листопад 2018 (08.11.2018 – 08.12.2018) 12000 грн *1%*62 = 7440
грудень 2018 (08.12.2018 – 08.01.2019) 7000 грн *1%*32 = 2240
2019 рік 
лютий 2019 (08.02.2019 – 08.03.2019) 7888 грн *1%*304 = 23979,52
березень 2019 (08.03.2019 – 08.04.2019) 12000 грн *1%*276 = 33120
квітень 2019 (08.04.2019 – 08.05.2019) 12000 грн *1%*245 = 29400
травень 2019 (08.05.2019 – 08.06.2019) 12000 грн *1%*215 = 25800
червень 2019 (08.06.2019 – 08.07.2019) 12000 грн *1%*184 = 20080
липень 2019 (08.07.2019 – 08.82019) 7400 грн *1%*154 = 11396
серпень 2019 (08.08.2019 – 08.09.2019) 12000 грн *1%*123 = 14760
вересень 2019 (08.09.2019 – 08.10.2019) 12000 грн *1%*92 = 11040
жовтень 2019 (08.10.2019 – 08.11.2019) 12000 грн *1%*62 = 7440
листопад 2019 (08.11.2019 – 08.12.2019) 12000 грн *1%*31 = 3720

З огляду на наведений розрахунок пеня за прострочення аліментів за період з 08 липня 2017 по 08 листопада 2017 становить 37320,00 грн, з 08 грудня 2017 по 08 грудня 2018 року становить 252995,00 грн та з 08 лютого 2019 по 08 грудня 2019 становить 180735,52 грн, а разом дорівнює 471050,52 грн. 
Одночасно судова колегія не погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, що виникла відповідно до п. 20 Договору. 
Відповідно до п. 20 Договору ОСОБА_2 взяв на себе обов`язок відкрити на ім`я дитини рахунок у будь-якій банківській установі до кінця 2015 року, про що повідомити матір та щорічно класти на рахунок дитини грошові кошти у розмірі не менше 105000, 00 грн до досягнення дитиною повноліття. 
Суд помилково вважав що зазначена умова Договору є грошовим зобов`язанням, оскільки вона не містить обов`язку передати набувачу за Договором грошову суму. 
Крім цього, згідно даних з заяви приєднання SAMDNWFD0073519586600 Вклад «Джуніор» (Миша) від 16.05.2023 ( т. 2 а.с. 23-25 ) ОСОБА_2 відкрив рахунок на ім`я неповнолітньої дитини та поклав на нього грошові кошти у розмірі передбаченому умовами Договору.
Тому апеляційна скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 в частині безпідставного стягнення з нього на користь позивачки заборгованості відповідно до п.20 Договору, з урахуванням інфляційних втрат та індексу інфляції є обґрунтованою, у задоволені позову ОСОБА_1 в цій частині належить відмовити. 
Враховуючи викладене, апеляційні скарги  ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду – зміні з частковим задоволенням позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1  задоволені на 51,43% з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5837,30 грн за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги 8755,95 грн. також, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена на 48,57 % йому належить компенсувати за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги 5982,25 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376, 382 - 384 ЦПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги  ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року – змінити.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 565898 (п`ятсот шістдесят п`ять вісімсот дев`яносто вісім) грн 00 коп та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 471050 (чотириста сімдесят одна тисяча п`ятдесят) грн 52 коп.
У задоволені позову в іншій частині відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 5837,30 грн за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги 8755,95 грн. 
Компенсувати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги 5982,25 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.06.2024 р.

Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна 

        Н.П. Пилипчук