ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 523/863/18
провадження № 61-13769св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:            
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , 
відповідачі (за первісним позовом) - Державне підприємство «Сетам», Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 
третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2021 року у складі судді Кисельова В. К. та постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Комлевої О. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до           ОСОБА_2 , державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), про визнання електронних торгів недійсними.
Просила визнати недійсними проведені 29 листопада 2017 року ДП «Сетам» електронні торги з примусової реалізації належного їй нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом                    від 29 листопада 2017 року № 300165.
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позов до ОСОБА_1 про виселення та вселення.
Просив виселити ОСОБА_1 у примусовому порядку з нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, за адресою:                          АДРЕСА_1 , а також вселити його до спірного приміщення.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю - нежитловим приміщенням перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, по                                    АДРЕСА_1 , а саме виселено ОСОБА_1 із вказаного приміщення. Вселено ОСОБА_2 до нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, по АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оцінка, повторні електронні торги та реалізація спірного нерухомого майна були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, і жодних порушень, які б давали підстави для визнання цих торгів недійсними, матеріали справи не містять. 
Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що після проведення ДП «Сетам» електронних торгів                    29 листопада 2017 року (протокол від 29 листопада 2017 року № 300165, акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 21 грудня 2017 року), а також видачі свідоцтва про право власності на перукарню, загальною площею                               141,1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 738380751101, що придбано на електронних торгах за 1 273 484, 80 грн,     ОСОБА_2 став власником цього спірного нежилого приміщення. З цих підстав виселення ОСОБА_1 із нього і вселення ОСОБА_2 є способом захисту прав власності позивача за зустрічним позовом власника цього нерухомого майна.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними електронні торги від 29 листопада 2017 року, в результаті яких було реалізовано належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, по АДРЕСА_1 , у електронній системі «Сетам» переможцю торгів ОСОБА_2 за 1 273 484, 80 грн (протокол від 29 листопада 2017 року № 300165). У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі була повідомлена державним виконавцем про результати визначення вартості чи оцінки належного їй майна, яке було 29 листопада 2017 року реалізовано на електронних торгах, чим були порушені вимоги частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». У порушення частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку», пункту 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року, позивач не одержувала жодного письмового повідомлення               від ДП «Сетам» ані про день та час проведення електронних торгів щодо належного їй майна, ані про початкову ціну продажу майна, тому була протиправно позбавлена організатором торгів права приймати в них участь і особисто викупити своє майно.
Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року за наслідками розгляду касаційних скарг акціонерного товариства «УкрСиббанк» та державного підприємства «Сетам» постанову Одеського апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2019 року скасовано та залишено в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року.
Постанова Верховного Суду аргументована тим, що встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про намір ОСОБА_4 уникнути виконання судового рішення, ухваленого у 2014 році, яке виконувалось у примусовому порядку з 2015 року у виконавчому провадженні, в межах якого здійснений продаж майна. Встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_4 внаслідок проведення прилюдних торгів. Отже наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_4 не доведено.
Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду                    м. Одеси від 22 червня 2018 року з підстав наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Як на нововиявлену обставину посилалась на судові рішення, які набрали законної сили після ухвалення рішення Суворовського районного суду                 м. Одеси від 22 червня 2018 року, якими встановлені істотні обставини, які існували на час розгляду справи, проте не були встановлені судом першої інстанції у справі № 523/863/18 та не були і не могли бути відомі їй (заявниці) на час розгляду цієї справи.
Вказувала, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від                   21 жовтня 2019 року у справі №523/3695/18, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського ВДВС               м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» для проведення незалежної оцінки нерухомого майна, визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г. від 29 травня 2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15 червня 2017 року. 
Суд у зазначеній справі встановив, що незалежну оцінку нерухомого майна здійснено суб`єктом оціночної діяльності, який не мав права здійснювати таку оцінку.  Звіт, виконаний неправомірно суб`єктом оціночної діяльності, визнаний як рецензентом, так і судом таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню.
Відповідно до ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від                       14 лютого 2019 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі № 523/186/19, суд установив, що суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» виконало звіт про оцінку майна від 15 червня 2017 року без укладення договору відповідно до закону, без отримання сплати від замовника Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, при цьому державний виконавець Свідерська М. Г. прийняла звіт про оцінку майна для виконання; станом на 27 жовтня 2017 року державний виконавець Свідерська М. Г. не мала службових повноважень (компетенції) за виконавчими провадженнями                       № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні акта про проведення електронних торгів від 21 грудня 2017 року.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила скасувати за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду                    м. Одеси від 22 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними проведені 29 листопада 2017 року ДП  «Сетам» електронні торги з примусової реалізації належного їй нежитлового приміщення - перукарні загальною площею 141,1 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 , оформлені протоколом від 29 листопада 2017 року № 300165.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року залишено без задоволення.
Суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, виходячи з того, що вказані заявницею обставини не є нововиявленими для неї у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки ці обставини (щодо невідповідності незалежної оцінки нерухомого майна) були відомі на час розгляду справи, заявниця посилалась на них в якості доказу заявлених вимог.
Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року залишено без змін. 
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим та не вбачав підстав для скасування. Суд зазначив, що надані заявником докази не є нововиявленими обставинами, а є новими обставинами, які мають значення для вирішення спірних правовідносин, проте не в межах процедури перегляду рішення за нововиявленими обставинами у даній справі.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Н. С. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Підставами касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні заяви ОСОБА_1 .
Обставини щодо неправомірності дій державного виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання звіту про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використання від 15 червня 2017 року, щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів, у тому числі при складанні акта про проведення електронних торгів від 21 рудня 2017 року, не були та не могли бути відомі на час розгляду справи № 523/863/18 ОСОБА_1 і стали відомими лише після ухвалення судових рішень у справах № № 523/3695/18 та 523/186/19, якими зазначені обставини встановлені.
Обставини, встановлені ухвалами Суворовського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2019 року у справі № 523/3695/18 та від 14 лютого 2019 року у справі № 523/186/19, є безумовною і правовою підставою для визнання недійсними електронних торгів, оскільки визнані незаконними у визначений законом спосіб підготовчі дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні з метою проведення прилюдних торгів.
Інші доводи учасників справи
АТ «УкрСиббанк» подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Окрім того, просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України). 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2024 року поновлено                  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року.
Відкрито касаційне провадження у даній справі.                          
Витребувано з Суворовського районного суду міста Одеси справу                                № 523/863/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання прилюдних торгів недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та вселення.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від                   22 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 .  Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю - нежитловим приміщенням перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, по АДРЕСА_1 , а саме виселено ОСОБА_1 із вказаного приміщення. Вселено ОСОБА_2 до нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв. м, по АДРЕСА_1 .  
Постановою від 01 квітня 2020 року Верховний Суд залишив в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року, зазначивши, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги                 статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог                     статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно вирішив спір.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалась на обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі № 523/186/19 та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у справі № 523/3695/18, зокрема, що станом на 27 жовтня 2017 року державний виконавець Свідерська М. Г. не мала службових повноважень (компетенції) за виконавчими провадженнями № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з проведення будь-яких виконавчих дій, в тому числі при складанні акта про проведення електронних торгів від 21 грудня 2017 року.
 Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;                        2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, й вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду                       від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження                                 № 11-430заі20).
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) дійшла висновку про те, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Обґрунтовуючи підстави позову про визнання прилюдних торгів недійсними, ОСОБА_1 посилалась на те, щовона не була повідомлена державним виконавцем про результати визначення вартості чи оцінки належного їй майна, яке було 29 листопада 2017 року реалізовано на електронних торгах, не одержувала жодного письмового повідомлення від ДП «Сетам» ані про день та час проведення електронних торгів щодо належного їй майна, ані про початкову ціну продажу майна, тому була протиправно позбавлена організатором торгів як свого майна, так і права приймати в них участь і особисто викупити своє майно.
Встановивши, що обставини, на які посилалась ОСОБА_1 , не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення її прав і законних інтересів внаслідок проведення прилюдних торгів, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачкою підстав для визнання електронних торгів недійсними.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалась на обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі № 523/186/19 та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у справі № 523/3695/18.
Зокрема, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі № 523/186/19 задоволено скаргу                       ОСОБА_1 та визнано дії начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченко Є. О. неправомірними в частині винесення доручення від 29 листопада 2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого. Визнано дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г. неправомірними в частині ухвалення постанови від 30 листопада 2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу; визнано неправомірним та скасовано доручення від 29 листопада 2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченко Є. О. Визнано неправомірною та скасовано постанову від                       30 листопада 2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г.
У зазначеній справі встановлено, що державний виконавець                        Свідерська М. Г. не мала службових повноважень (компетенції) за виконавчими провадженнями № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2, станом                        на 27 жовтня 2017 року, з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні акта про проведення електронних торгів від 21 грудня 2017 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у справі № 523/3695/18 за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1  визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г., щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» для проведення незалежної оцінки нерухомого майна; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М. Г. від 29 травня 2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Сейв Компані»; визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна - перукарні, що розташоване по АДРЕСА_1, таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використання від 15 червня 2017 року.
Вказані обставини, про які зазначено в цих судових рішеннях, на думку заявниці, є нововиявленими.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що, обґрунтовуючи підстави позову у цій справі, позивачка не посилалась на незаконні дії державного виконавця щодо процедури проведення незалежної оцінки нерухомого майна; обставини щодо невідповідності незалежної оцінки нерухомого майна існували на час розгляду справи, ОСОБА_1 посилалась на них в якості доказу заявлених вимог, а тому вони не є нововиявленими обставинами.
Встановивши, що обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не спростовує факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, та у розумінні статті 423 ЦПК України такими не є, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.
Наведені у касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами.           
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року                                             у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
Щодо клопотання про закриття касаційного провадження
У відзиві на касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» порушує питання про закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України. Клопотання мотивоване тим, що Верховний суд уже сформував правові висновки щодо оцінки питання подібності правовідносин, проте правовідносини у справі, яка переглядається, та правовідносини у справах, на які посилається заявник у касаційній скарзі, не є подібними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
Вивчивши клопотання про закриття касаційного провадження у цій справі та перевіривши зміст правовідносин у справах, наведених заявником у касаційній скарзі, з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.
Ураховуючи наведене, клопотання АТ «УкрСиббанк» про закриття касаційного провадження не підлягає задоволенню.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. 
Керуючись статтями  400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання акціонерного товариства «УкрСиббанк» про закриття касаційного провадження у справі відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.                                                                        
         Судді:                                                                                                М. Є. Червинська

 Є. В. Коротенко

  В. М. Коротун