ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року 
м. Київ
справа №759/29525/21
адміністративне провадження № К/990/9411/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Уханенка С. А.,
суддів - Прокопенка О.Б., Соколова В.М. 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» - про накладення адміністративного стягнення, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року (суддя-доповідач - Сорочко Є.О., судді: Єгорова Н.М., Коротких А.Ю.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, заявник), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 14 грудня 2021 року серії ВМ №00003215 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення штрафу у розмірі 17  000,00 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
2. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову від 14 грудня 2021 року серії ВМ №00003215 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.
3. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті оскаржила його в апеляційному порядку.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження, відповідно до частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у зв`язку з пропуском річного строку оскарження судового рішення. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
5. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з пропуском річного строку.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
6. 08 березня 2024 року Державна служби України з безпеки на транспорті надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08  лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржене судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
7. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення цього спору, оскільки судом не взято до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року у справі №  759/29525/21 надіслано судом до реєстру 17 грудня 2023 року, зареєстровано в цей же день та оприлюднено 18 грудня 2023 року, через що апеляційну скаргу вперше подано 21 грудня 2023 року.
7.1. Відповідач указує, що строк на апеляційне оскарження вважається пропущеним у разі подання апеляційної скарги після спливу десятиденного строку з дня проголошення судового рішення у справі, визначеній статтею 286 КАС України, відтак подання апеляційної скарги у межах процесуального строку на оскарження судового рішення, необхідно обчислювати, виходячи з дати отримання повного тексту такого рішення. Тому в силу приписів частини другої статті 295 КАС України вище указані обставини є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
7.2. Державна служби України з безпеки на транспорті вважає, що судом апеляційної інстанції грубо порушено норми процесуального права, оскільки, у разі не виконання недоліків апеляційної скарги вона підлягає поверненню, а не відмові у відкритті апеляційного провадження, що визначено частиною другою статті 298 КАС України. Водночас, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не дослідив дати отримання відповідачем повного тексту такого рішення, зокрема, дати доставки судового документу до Електронного суду, оскільки дата документу - 29 червня 2022 року, а дата доставки до його Електронного кабінету - 18 грудня 2023 року о 11:46.
8. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 18 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.
9. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, правильності застосування положень частини другої статті 298 КАС України у взаємозв`язку з положеннями статті 169 КАС України щодо підстав для повернення апеляційної скарги та частини другої статті 299 КАС України щодо підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
10. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 18 квітня 2024 року направлено учасникам справи, проте відзиви на касаційну скаргу від інших сторін у справі не надійшли.
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
11. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
12. Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
13. Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
14. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
15. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
15.1. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
16. Відповідно до частини другої статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
17. Отже, виходячи із приписів наведеної норми, Верховний Суд констатує, що після закінчення річного строку, суб`єкт владних повноважень втрачає право на апеляційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є преклюзивним. Виключенням з цього правила є лише випадки, передбачені частиною другою статті 299 КАС України, а саме:
- неповідомлення належним чином суб`єкту владних повноважень про розгляд справи, що має бути підтверджено належним та допустимими доказами;
- суб`єкт владних повноважень не був залучений до розгляду справи, в якій суд ухвалив судове рішення про його права та або обов`язки.
18. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зауважує, що законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення прокурором або суб`єктом владних повноважень у зв`язку зі спливом річного строку, визначивши лише два випадки на які ці обмеження не поширюються. Тому, у цьому аспекті дослідженню підлягають дві умови, передбачені частиною другою статті 299 КАС України, а саме:
а) чи подано апеляційну скаргу особою, не повідомленою про розгляд справи;
б) чи пропущено строк на апеляційне оскарження з тих підстав, що суб`єкт владних повноважень не був залучений до участі у справі і суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
19. Крім того, зміст указаної норми свідчить про те, що якщо у разі пропуску суб`єктом владних повноважень річного строку оскарження рішення суду першої інстанції і судом апеляційної інстанції надалі буде виявлено відсутність вищевказаних виняткових умов, визначених частиною другою статті 299 КАС України, приписи статті 169 КАС України не є застосовними у таких випадках.
20. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2022 року розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 березня 2022 року.
21. У зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України, розгляд справи відкладено на 29  червня 2022 року, у зв`язку з чим учасникам справи було надіслано судові повістки. 
21.1. Відповідно до інформації зазначеної у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення Державна служби України з безпеки на транспорті отримала таку повістку 07 червня 2022  року (а.с. 88). 
21.2. 29 червня 2022 року Святошинським районним судом міста Києва справу розглянуто у відкритому судовому засіданні та прийнято судове рішення по суті вимог в цей же день. Побіжно у рішенні від 29 червня 2022 року суд указав, що представник відповідача до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
22. До суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 29 червня 2022 року заявник звернувся 21 грудня 2023 року (зареєстровано в суді 25 грудня 2023 року). Підстави пропуску строку обґрунтував тим, що повний текст судового рішення доставлено до його електронного кабінету лише 18 грудня 2023 року о 11:46, що підтверджується скрін-копією (а.с.112 на звороті).Також відповідач послався на те, що така ж інформація щодо дати публікації указаного судового рішення міститься і в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
Аналогічні доводи Державна служби України з безпеки на транспорті виклала і у касаційній скарзі.
23. Перевіряючи указані аргументи відповідача, суд апеляційної інстанції акцентував увагу на приписах частини другої статті 299 КАС України щодо обмеження прав суб`єкта владних повноважень річним строком та слушно зауважив, що цей строк є присічним і може бути поновлений лише за двох умов, до яких, зокрема, не відноситься факт несвоєчасного отримання таким суб`єктом повного тексту судового рішення та дата його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
24. Суд апеляційної інстанції також указав, що Державна служба України з безпеки на транспорті була у встановленому законом порядку повідомлена про наявність провадження у цій справі, оскільки сторонам були надіслані повістки і заявник касаційної скарги її отримав. Отже, відповідач був обізнаний про дату розгляду справи судом першої інстанції.
25. Верховний Суд зауважує, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Разом з тим, у в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про те, що з 29 червня 2022  року до грудня 2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті цікавилася результатами розгляду справи судом першої інстанції та вживала заходів щодо оскарження судового рішення.
26. Ураховуючи те, що відповідачу було достеменно відомо про розгляд цієї справи, в якій Державна служба України з безпеки на транспорті була визначена, як відповідач (який одночасно є суб`єктом владних повноважень), Верховний Суд відхиляє доводи заявника про необхідність повернення апеляційної скарги у разі не виконання ним ухвали суду про усунення її недоліків, з посиланням на статтю 169 КАС України оскільки за приписами частини другої статті 299 КАС України, незалежно від поважности причин пропуску строку (у тому числі, і у разі залишення такої скарги без руху з інших підстав), суд зобов`язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу було подано суб`єктом владних повноважень поза межами річного строку. 
27. Отже, підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції відсутні.
28. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
29. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове  рішення - без змін.
30.  З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Головуючий суддя:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.Б. Прокопенко
                                                                                                              В.М. Соколов