П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/19431/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Шимонович Р.М. 
Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 
05 червня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сторчака В. Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України, в якому просила:
-зобов`язати відповідача повернути  сплачені кошти в сумі 220454,20 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 25 січня 2024 року позов задоволено частково:
-визнано протиправною бездіяльність Житомирської митниці Державної митної служби України щодо не розмитнення автомобіля марка AUDI модель-Q5, номер кузова- НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2017, який належить ОСОБА_1 за пільговим розмитненням, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України ";
-зобов`язано Житомирську митницю Державної митної служби України повернути ОСОБА_1 митний платіж за митне оформлення автомобіля марка AUDI модель - Q5, номер кузова - НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2017 у сумі 219546,49 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідач зазначає, що митне оформлення здійснювалось 14.07.2022, тобто тоді, коли норми пункту 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та абзацу другого підпункту 1 пункту 9-11 розділу ХХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України, на підставі яких позивач могла отримати пільгу зі сплати митних платежів, втратили чинність.  
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбано та імпортовано на митну територію України легковий автомобіль марка-AUDI моделі Q5, номер кузова- НОМЕР_1 , призначення-для перевезення пасажирів, тип двигуна - Бензин, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1984 см3, календарний рік виготовлення - 2017.
Згідно з відмітками про перетин митного кордону, на перепустці № 3465 від 30.06.2022, транспортний засіб прибув на митний термінал за адресою: Житомирська обл.. Житомирський р-н., с. Оліївка, вул. Садова, 4, 30.06.2022 р. о 23:06.
14.07.2022 ОСОБА_1 , відповідно до митної декларації UA101020/2022/025968 здійснено митне оформлення автомобіля.
У позовній заяві позивач зазначила, що 01.07.2022 працівник митниці повідомив, що провести митне оформлення транспортного засобу за пільговою ставкою неможливо, оскільки 01.07.2022 року закінчилась дія пільгового оформлення ввезених товарів відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування". Крім того, роз`яснено, що для того, щоб забрати автомобіль потрібно сплатити всі митні платежі у повному обсязі.
Позивачем сплачено митні платежі в сумі 219546,49 грн., що підтверджується квитанцією №ПН6211606 від 14.07.2022 року та 878, 20 грн. комісії банку.
В подальшому, ОСОБА_1 вважаючи, що мала пільги при митному оформленні ввезеного товару, звернулася до суду з позовом про повернення  митного платежу. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Частина першої статті 4 МК України містить визначення основних термінів і понять, які вживаються в даному Кодексі, зокрема:
ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку (пункт 4);
випуск товарів - надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (пункт 5);
митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання (пункт 21);
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23);
митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24);
пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення (49).
Частиною першою статті 198 МК України обумовлено, що митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
За приписами частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частинами першою, восьмою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (…) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів та заявленої мети переміщення вносяться відповідні відомості, у тому числі у вигляді кодів (пункти 1 – 10).
За змістом статті 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Ст. 278 МК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Частина перша статті 281 МК України допускає встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Так, 24 березня 2022 року прийнято Закон України №2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», який набрав чинності з дня його опублікування (05 квітня 2022 року) і яким, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, внесені зміни до ПК України та МК України, та передбачено пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення товарів на митну територію України і ввізним митом товарів.
Відповідно, ПК України доповнено підпунктом 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», за змістом якого тимчасово, з 01 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.
Розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України доповнено пунктом 9-11, згідно з яким, тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 01 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу «живого» бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Звільнення від оподаткування ввізним митом, передбачене цим підпунктом, не поширюється на товари, які мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.
Отже, виходячи із системного аналізу наведених вище норм, положення підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону №2142-ІХ, а також пункту 9-11 розділу XXI МК України застосовуються з 01 квітня 2022 року, оскільки про це міститься пряма вказівка у законі.
В подальшому абзаци 1-4 підпункту 1 пункту 9-11 розділу XXI МК України та підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України виключені на підставі Закону №2325-IX від 21 червня 2022 року, який набрав чинності 01 липня 2022 року.
Таким чином, звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, запроваджене Законом №2142-IX, діяло в період з 01 квітня по 01 липня 2022 року.
Положеннями статті 3 МК України регламентовано особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи.
Частиною першою вказаної статті чітко визначено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
В свою чергу частиною першою статті 278 МК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Таким чином, сукупність статей 3 та 278 МК України, який є основним кодифікованим актом з питань митної справи, чітко говорить, що визначальним при застосуванні того чи іншого закону (у даному випадку – Закону, яким запроваджено преференції для декларанта), до правовідносин щодо визначення податкових зобов`язань, є саме дата подання митної декларації. Жодна норма не пов`язує вирішення цих питань з датою перетину кордону.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 червня 2023 року у справі №160/11478/22, 
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, висновки суду першої інстанції грунтуються на тому, що згідно з наданою позивачем відміткою на перепустці №3465 від 30.06.2022, транспортний засіб марки AUDI моделі Q5, номер кузова НОМЕР_1 ,  імпортовано (ввезено) на митну територію України на митний термінал за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка, 4 - 30 червня 2022 року о 23:06.
При цьому, як стверджує позивач в позовній заяві, та  у відзиві на апеляційну скаргу, посадовими особами відповідача відмовлено у митному оформленні автомобіля 30.06.2022. 
В свою чергу, відповідач зазначив, що 30.06.2022 о 23.06 год. автомобіль поза робочим часом  митного органу  доставлено на склад тимчасового зберігання відкритого типу ТОВ «ВМК-Україна», який не є митним органом чи митницею призначення. Факт, перетину митного кордону України 30.06.2022 мав супроводжуватись наступною необхідною для застосування податкових пільг при митному оформленні дією-постановкою під митний контроль в митниці призначення та поданням митної декларації для митного оформлення автомобіля 30.06.2022. При цьому, відповідач зазначив, що декларант до закінчення робочого дня  міг встигнути здійснити митне оформлення належного позивачу автомобіля 30.06.2022 у будь-якій митниці на території України, зокрема, Львівській, Волинській, Рівненській, які розташовані ближче до місця ввезення автомобіля на митну територію України, ніж Житомирська митниця. Однак, митне оформлення легкового автомобіля марки Audi, модель – Q5, номер кузова – НОМЕР_1 (в подальшому – автомобіль) за митною декларацією №UA101020/2022/025968 (в подальшому – МД) здійснено лише 14.07.2022.
З огляду на зазначене, зважаючи на те, що подана позивачем з метою митного оформлення ввезеного товару митна декларація  датована 14.07.2022, задекларований за цією митною декларацією товар не підпадає під дію Закону №2142-IX. Відтак, в даному випадку відсутні законодавчо встановлені умови для звільнення від сплати ввізного мита, та як наслідок, відсутні підстави для повернення митного платежу за митне оформлення автомобіля марка AUDI модель - Q5, номер кузова- НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2017 у сумі 219546,49 грн.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції  та  дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317  КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Житомирської митниці задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.       

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Сторчак В. Ю.