ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/870/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/2083/20 Категорія: 305010900 	Колісник Л.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 травня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., 
за участю секретаря Широкової Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача – ПрАТ СК «Колоннейд Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15.06.2020 о 9:15 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по Столичному шосе, 33, перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, перетнув подвійну суцільну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві приватної власності, який рухався у зустрічному напрямку. Це призвело до отримання механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.07.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault на час ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Колоннейд Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
ПрАТ СК «Колоннейд Україна» визнало ДТП страховим випадком та виплатили позивачу, як потерпілій ОСОБА_2 в ДТП страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн., що відповідає ліміту відповідальності за договором страхування. Відповідно до звіту оцінювача ТОВ «ЕАК ДОВІРА» № 17063 від 07.07.2020 вартість матеріального збитку завданого позивачу як власнику автомобіля Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 15.06.2020 складає 687689,95 грн. Крім того, позивачем понесено витрати на експертні послуги, які складають 2500 грн. Загальна сума відшкодування матеріальних збитків складає 590189,95 грн.
Враховуючи, що ДТП відбулося з вини відповідача ОСОБА_1 , який на правовій підставі керував транспортним засобом та між його діями та наслідками, що настали, є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.07.2020, позивач вважала, що сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди визначеної звітом про визнання вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу. 
Крім того, під час ДТП позивачу було завдано тяжкі душевні страждання, пов`язані зі страхом за життя, необхідністю збирання документів та звернення за юридичною допомогою та до страхової компанії, що позначилось на душевному стані та призвело до погіршення відносин в сім`ї, через те що належному їй майну було завдана шкода. Вона зазнала глибоких душевних страждань, вважає, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 50000,00 грн. 
На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 590189,95 грн., моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., а також понесені нею судові витрати.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 186379,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., а всього 211379,82 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені по сплаті судового збору та проведення судової експертизи у розмірі 4454,63 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при визначенні суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, суд врахував висновок експерта № СЕ-19/124-23/8167-АВ від 09.11.2023 судової автотоварознавчої експертизи, оскільки такий відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості доказів.
Суд вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині стягнення 186379,82 грн., оскільки такий розмір шкоди є доведеним належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення у вказаному вище розмірі.
Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що фізично знищеним автомобіль визнається не лише тоді, коли його технічно неможливо відновити, а і тоді, коли його ремонт є економічно невигідним. Тому відновлення позивачем автомобіля не змінює висновку суду про віднесення автомобіля позивача до фізично знищеного, оскільки такий ґрунтується на підставі наявних доказів.
Суд не вбачав підстав для передання замінених вузлів та деталей транспортного засобу відповідачу, оскільки такий обов`язок не передбачений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у випадку визнання автомобіля фізично знищеним.
В частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, суд вважав, що внаслідок пошкодження з вини відповідача транспортного засобу Мercedes-benz GL 500, позивачу безсумнівно була заподіяна моральна шкода, що полягає у додаткових зусиллях щодо організації її життя, пов`язаного з відновленням становища, яке існувало до цієї події, її переживаннями внаслідок такого пошкодження майна, яке перешкоджало його експлуатацію за цільовим призначенням.
Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що після скоєння ДТП позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення свого майна. З урахуванням наведеного, внаслідок ДТП позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, яка має бути компенсована у розмірі 25000,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Хорошун О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин у справі, невідповідності висновків суду встановленим обставинам у справі, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила його скасувати в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити у даній частині нове рішення, яким вимоги позивача у даній частині залишити без задоволення, а також змінити судове рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди, зобов`язавши позивача повернути замінені деталі після ремонту транспортного засобу – ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачі цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Судом не вирішено питання про передачу замінених деталей відповідачу.
В частині відшкодування моральної шкоди, сторона відповідача стверджує, що позивачем до позову не надано жодного належного, допустимого доказу на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди.
Більше того під час судового розгляду ОСОБА_2 повідомила, що даним транспортним засобом користується її чоловік, а не вона сама, який і був учасником дорожньо-транспортної пригоди.
Також звернуто увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_2 не зверталася до страхової компанії про відшкодування їй моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки остання їй не була заподіяна.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Лавріненко Є.Ю. вказує, що вимоги відповідача про право на отримання пошкоджених запчастин не ґрунтується на положеннях закону. Позивач не просив стягнути з відповідача кошти необхідні для ремонту автомобіля, вимогою є відшкодування збитків, які завдані внаслідок фізичного знищення автомобіля. Попри економічну недоцільність ремонту автомобіля, позивач виявляє власне бажання відремонтувати його, і платити за це власні кошти.
Передача пошкоджених запчастин при фізично знищеному автомобілі теоретично можлива лише у випадку, коли позивач просив би стягнути з відповідача не різницю між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, а вартість відновлювального ремонту, яка складає 829 369,01 грн.
Розмір ремонту значно більший, аніж сума коштів, яку мусить сплатити за рішенням суду відповідач, натомість хоче отримати всі пошкодженні запчастини, в тому числі ті, за заміну яких він не сплачував та сплачувати не буде.
В частині оскарження завдання моральної шкоди, сторона позивача вказує, що саме відповідач через власні дії скоїв ДТП, чим пошкодив належний позивачу автомобіль. Сам по собі факт ДТП є безумовною підставою спричинення моральної шкоди. В позовній заяві, позивач обґрунтовував розмір заявленої моральної шкоди. Окрім заперечень, доказів на підтвердження власної позиції, відповідач протягом всього розгляду справи не надав.
Задовольняючи стягнення моральної шкоди 25000,00 грн. суд виходив з засад розумності, виваженості та справедливості. Такого розміру шкоди на думку суду першої інстанції достатньо, для того, щоб не створивши фінансовий тягар для відповідача відновити порушене право позивача. З такою позицією, сторона позивача в повному обсязі погоджується.
Крім того, виплата страховиком моральної шкоди внаслідок пошкодження майна законом не передбачена.
Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.8 т.1).
Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2020 у справі №752/13263/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Даною постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 15.06.2020 о 09:15 год., керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , у місті Києві по Столичному шосе, 33, перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, перетнув подвійну суцільну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.п. 2.3.б, 10.4 ПДР (а.с.14 т.1).
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до схеми місця ДТП складеної 15.06.2020 о 09:15 год. в м. Києві, вул. Столичне шосе, 33, вбачається, що транспортним засобом Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 керував ОСОБА_3 , а автомобілем Renault TRAFIK, д.н.з. НОМЕР_1 – відповідач ОСОБА_1 (а.с.9,10 т.1).
Під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіля марки «Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «Renault TRAFIK, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди 15.06.2020 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/3855782 у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», відповідно до якого встановлений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 10000,000 грн., франшиза 0 грн.
19.06.2020 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ СК «Колоннейд Україна» з повідомленням про настання страхового випадку, а 19.09.2020 позивач ОСОБА_2 - із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну (а.с.12,13 т.1).
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 було проведено його огляд, про що складено протокол огляду ТЗ від 25.06.2020, складено ремонтну калькуляцію від 09.07.2020 та Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 07.07.2020 (а.с.28-69 т.1).
Згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 17063 від 07.07.2020, виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра» вбачається, що станом на 15.06.2020 вартість відновлювального ремонту КТЗ Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 визначена за витратним підходом становить 813408,68 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ складає 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу складає 290247,47 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 15.06.2020 складає 687689,95 грн. (а.с.15-27 т.1).
Відповідно до Акту №17063 здачі-прийняття виконаних робіт від 13.07.2020, вартість проведення ТОВ «ЕАК «Довіра» дослідження автомобіля Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 складає 2500,00 грн. (а.с.69 т.1).
Як встановлено судом та сторонами не заперечується, позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/3855782 було виплачено страхове відшкодування ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», як страховиком особи, відповідальної за завдану шкоду внаслідок ДТП – ОСОБА_1 , в межах встановленого ліміту в сумі 100000,00 грн.
Інша частина матеріального збитку власнику автомобіля Мercedes-benz GL 500, д.н.з. НОМЕР_2 не відшкодована.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції було проведено судову автотоварознавчу експертизу
У відповідності до висновку експерта № СЕ-19/124-23/8167-АВ від 09.11.2023, проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу Mercedes GL 500 ДНЗ НОМЕР_2 без надання даного транспортного засобу можливе з врахуванням даних наданих в матеріалах цивільної справи номер 697/2083/20.
Ринкова вартість транспортного засобу Mercedes GL 500 державний номерний знак НОМЕР_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди а саме 15.06.2020 року становила 726437,34 грн.
Розмір величини коефіцієнту фізичного зносу складників становить 542989,19 грн.
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes GL 500 державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, в зв`язку із дорожньо-транспортної пригодою, що мала місце 15.06.2020 становила 829369,01 грн.
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes GL 500 державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 15.06.2020 становила 286379,82 грн.
Ринкова вартість транспортного засобу Mercedes GL 500 державний номерний знак НОМЕР_2 , у пошкодженому стані (розрахункова залишкова), становить: 440050,52 грн.
Розмір матеріального збитку та реальна вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes GL 500 державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що мали місце 15.06.2020 дорівнює його ринковій вартості та становить 726430,34 грн.
Вартість відновлювального ремонту (відновлювальна вартість) перевищує ціну транспортного засобу, яка була до пошкодження в цінах на момент ДТП.
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (відновлювальна вартість) не перевищує ціну транспортного засобу, яка була до пошкодження в цінах на момент ДТП.
Реальна залишкова вартість (вартість транспортного засобу - автомобіля Mercedes номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому стані, тобто, вартість придатних залишків автомобіля) станом на час огляду, в цінах на дату ДТП, яка мала місце 15.06.2020 може бути встановлена виключно після надання результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а в разі необхідності – дефектування. На даний момент встановити таку вартість не представляється можливим (а.с.46-56 т.3).
У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Частиною другою статті 22 ЦК передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Право на залишки транспортного засобу отримує та особа, яка відшкодувала матеріальний збиток.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки у даній справі установлено, що пошкоджений автомобіль позивача відновлений, тобто власник фактично не погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, тому йому підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що становить 286 379,82 грн. (726 430,43 грн. (ринкова вартість транспортного засобу на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) – (ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані) = 286 379,82 грн. (розмір відшкодування)).
При цьому, оскільки позивачем не заявлено вимог до відповідача про стягнення вартості транспортного засобу до ДТП у розмірі 726 430,43 грн., що б у свою чергу зумовило б отримання права відповідача на його залишки, тому у відповідача не виникло права на повернення замінених деталей, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 829 369,01 грн., що значно перевищує розмір відшкодування.
Крім того, позивач не просить відшкодувати відповідача вартість відновлювального ремонту.
Що стосується аргументів апеляційної скарги в частині відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів враховує наступне.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачу у справі внаслідок ДТП з вини відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях від пошкодження його майна, докладанні додаткових зусиль для відновлення свого майна та захисту порушених прав у спосіб звернення до суду, що вірно врахував суд першої інстанції в цій справі. Також судом вірно визначено розмір коштів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди, який відповідає засадам розумності та справедливості, а також враховує ступінь моральних страждань особи, тривалий час вирішення спору, моральні переживання, пов`язані з відновленням транспортного засобу.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що фактично транспортним засобом користується чоловік позивача, не свідчить про те, що ОСОБА_2 , як власнику майна не спричинено моральної шкоди. 
Щодо доводів в частині того, що позивач не зверталася про відшкодування моральної шкоди до страхової компанії, то колегія суддів враховує норми статті 261 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідності до якої страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, страховик не відшкодовує моральну шкоду завдану майну потерпілого.
Отже позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції в цій справі вирішив вірно.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни - залишити без задоволення.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 03 червня 2024 року.

Судді: