ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
4 червня 2024 року                                                                    м. Чернівці
справа № 727/10995/23
провадження №22-ц/822/437/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.
секретар Факас А.В.
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
       Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21.11.2011року з відповідача, ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з всіх видів його доходу але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
На виконання зазначеного рішення Шевченківським районним судом м.Чернівців 24.11.2011 року було видано виконавчий лист №2-2655/201, який знаходився на виконанні у Першому відділі Державної виконавчої служби м.Чернівці ВП №30181557. Вказує на те, що аліменти на утримання дитини стягувалися із заробітної плати відповідача щомісяця, однак, відповідач окрім заробітної плати з вересня 2014 року отримував також і пенсію, з якої він аліменти не платив. Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 24.04.2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Під час розгляду зазначеної справи про зменшення розміру аліментів вона дізналася про той факт, що ОСОБА_2 є пенсіонером. Посилається на те, що розмір не сплачених ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з одержаної ним пенсії станом на червень 2023р. включно, становив 89 084,89грн, заборгованість за 8 років 10 місяців. Стверджує, що відповідач погасив вказаний борг частково в розмірі 87 638,13грн, однак, заборгованість, станом на вересень 2023 року становить 1 446,76 грн. Окрім наведеного, мотивуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що ОСОБА_2 повинен був своєчасно перерахувати аліменти і з пенсії, яку він почав отримувати з вересня 2014 року, так як був обізнаний із рішенням суду про стягнення щомісяця на утримання дитини аліментів в розмірі 1/3 частки, з усіх видів доходу з 2011 року та необхідністю його виконувати, а тому заборгованість з виплати аліментів з пенсії виникла з його вини, оскільки, станом на 31.07.2023 року, борг по виплаті аліментів з пенсії, за увесь період прострочення аліментів становить суму - 87 638,13 грн. Позивачка стверджує, що нею було пораховано інфляційні втрати, виходячи з несплаченої своєчасно суми основного боргу, що в сукупному розмірі становить 55 443 грн.73 коп та 3 % річних від щорічно (порахованої щомісяця) простроченої суми боргу за період з вересня 2014 року по 31.07.2023 року - становлять 10 504,99грн. 
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 89 084,89 грн, 3% річних за прострочення сплати аліментів у сумі 10 504,99 грн та інфляційні втрати в сумі 55 443,73 грн за період з вересня 2014 року по 31.07.2023 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та правничої допомоги. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2024 року в позові відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2024 року та задовольнити її позовні вимоги. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим внаслідок порушення норм процесуального та матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд як підставу відмови у стягнення пені зазначив про відсутність вини відповідача в ухиленні від сплати аліментів з пенсії, однак ці висновки є безпідставними та не ґрунтуються на доказах.
Встановивши в рішенні суду ту обставину, що ОСОБА_2 починаючи з вересня 2014 року, часу початку отримання доходу у вигляді пенсії та до 31.07.2023 року не виконував рішення суду щодо сплати аліментів з цього виду доходу, і у нього утворилася заборгованість за увесь цей період в розмірі 89 084,89грн, яку він сплатив 31.07.2023 року частково - в сумі 87 638,13грн, а решту пізніше, разом з тим суд безпідставно відмовив у позові.
Безпідставними є і висновки суду, щодо відмови у стягненні адвокатських витрат понесених позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції, за відсутності квитанції про оплату юридичних послуг, оскільки оригінал квитанції є в матеріалах справи, оскільки була додана до позовної заяви разом з іншими доказами, про що зазначено в додатках до позову та прийняття судом позову до свого провадження шляхом відкриття провадження у справі, а також досліджувалася судом. Надання правової допомоги в суді першої інстанції підтверджене належними доказами, зокрема: угодою про надання правової допомоги, актом виконаних робіт, оригіналом квитанції про розрахунок з адвокатом за надані послуги, ордер адвоката на участь в справі та представництво інтересів, орієнтовний розрахунок судових витрат при поданні позовної заяви. За таких обставин відмова суду у стягненні витрат на правничу допомогу понесених позивачем, є незаконною.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21.11.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з всіх видів його доходу але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24.11.2011 року відповідно до рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 28.12.2011 року залишено в частині розміру стягнення аліментів без змін.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 24 квітня 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 24.11.2011 року по справі №2-2655/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення набрало законної сили 21.06.2023 року після його перегляду в суді апеляційної інстанції, згідно постанови від 21.06.2023 року.
05.06.2023 року старшим державним виконавцем Мухаєвою О.М. до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області було направлено запит на інформацію №42366 щодо отримання боржником ОСОБА_2 пенсії. 
Із відповіді на запит державного виконавця, наданої 29.06.2023 року Пенсійним фондом, та самим ОСОБА_2 від 13.09.2023 року, загальний розмір одержаної ним пенсії за період з вересня 2014 року по липень 2023 року становив 267 254,69 грн.
На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 24.11.2011року було видано виконавчий листа №2-2655/20, який знаходився на виконанні у Першому відділі Державної виконавчої служби м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у старшого державного виконавця Мухаєвої О.М., виконавче провадження №30181557.
31.07.2023 року борг по виплаті аліментів по пенсії за увесь період прострочення оплати аліментів в сумі 87 638,13грн. був погашений ОСОБА_2 , що стверджується квитанцією від 31.07.2023 року.
Згідно довідки про нарахуванні та стягнуті аліменти по службі відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області за 1 півріччя 2023 року від 19.07.2023 року №723, станом на 01.07.2023 року, фактична заборгованість по аліментах відповідача становить 10 214,79 грн. Разом з цим, виконавче провадження №30181557 згідно постанови від 31.07.2023 року було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду.
Загальна сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 31.08.2023 року становила 269 020,82 грн., що підтверджується довідкою про доходи №8006350034021737 від 13.09.2023 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та ознайомившись з матеріалами справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 дійшов висновку, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості з аліментів.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач вчасно сплачував аліменти, визначені державним виконавцем та отримавши від державного виконавця інформацію про наявність заборгованості ОСОБА_2 31.07.2023 року одразу здійснив оплату боргу в сумі 87 638,13 грн, що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи.
Встановивши всі обставини справи, суд першої інстанції правильно зазначив про відсутність умислу у несплаті аліментів, при цьому судом було враховано, що відповідач, дізнавшись про те, що з його пенсії не здійснюються відрахування аліментів, подав до Головного управління Пенсійного фонду заяву про відрахування з його пенсії аліментів на утримання доньки.
Як зазначено в рішенні суду, ці обставини позивачем не заперечувалися. 
Враховуючи зазначене, ані в ході розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не встановлено факту ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів та його вини у виникненні заборгованості. Не встановлено, що відповідач, знаючи про обов`язок сплати аліментів, ухилявся від його виконання, зокрема, прямо відмовився від їх сплати або приховував місце роботи, заробіток (дохід), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, змінив місце роботи чи місця проживання, штучно створив обставини, що унеможливили своєчасне стягнення з нього коштів, тощо. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем пені та відповідно 3% річних та інфляційних втрат немає. 
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Безпідставними є ї доводи апелянта, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Враховуючи, що в позові відмовлено, підстав для відшкодування позивачу судових витрат немає.
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
                                       постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                І.Б. Перепелюк
Судді:                                                       Н.К. Височанська
І.Н. Лисак