ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       29 травня 2024 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 727/13364/23
                                                        Провадження №22-ц/822/534/24
       Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
       головуючого - Литвинюк І. М., 
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б., 
секретар – Тодоряк Г.Д.,
учасники справи:
       позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2024 року, головуючий у І-й інстанції – Калмикова Ю.О., 

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення компенсації вартості майна. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі оціночної експертизи нерухомості та призначено судову оціночну експертизу нерухомості.
Виконання експертизи доручено суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову експерта від давання висновку без поважних причин за ст. 384, 385 КК України.
На розгляд експертів поставлено наступні питання:
1) яка реальна (фактична) ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 станом на серпень 2023 року?
Зобов`язано власника спірної квартири надати експертам для огляду квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
У разі необхідності у розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 727/13364/23.
Оплату за проведення судової оціночної експертизи нерухомості покладено на позивача ОСОБА_1 
Роз`яснено сторонам положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 
Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення судової оціночної експертизи нерухомості, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання, а висновок експерта щодо вартості спірного майна за адресою: АДРЕСА_2 , викликають сумніви позивача щодо їх правильності.
Не погодившись з указаною ухвалою, представник відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про призначення експертизи та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Вказує на те, що питання поділу спільного майна подружжя було вирішено ще до моменту припинення шлюбних відносин між відповідачем та позивачем. Спірна квартира не перебуває у власності відповідача, що позбавляє можливості проведення такої експертизи. 
Призначення експертизи в даній справі не є обов`язковим. 
Позивачем не наведено переконливих доводів для призначення у справі експертизи та не надано жодного доказу на підтвердження своїх сумнівів щодо неправильності оціночної експертизи № 4417 вартості квартири. 
Висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 за результатами проведення оціночної експертизи не буде висновком судової експертизи. 
Також судом першої інстанції під час розгляду клопотання про призначення експертизи не було дотримано вимог цивільно-процесуального законодавства про призначення експертизи. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частиною першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до вимог пункту 8 частини 1 статті 197 ЦПК України питання про призначення експертизи вирішується в підготовчому провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч.2 ст.102 ЦПК).
Отже, судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню та з`ясуванню обставин справи, ефективному вирішенню цивільних справ і постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Відповідно до частин 1, 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 року).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
У поданому до суду першої інстанції клопотанні про призначення судової оціночної експертизи нерухомості представник позивача ОСОБА_5 посилався на те, що за час шлюбу подружжям було набуто спірну квартиру. При підготовці документів для подання позовної заяви про поділ майна подружжя, виготовивши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виявлено, що набута під час шлюбу квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була відчужена відповідачем 18 серпня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу своїй мамі ОСОБА_6 . Продаж квартири відповідачем своїй мамі здійснено з метою уникнення поділу майна подружжя шляхом визнання права власності на квартири за позивачем. Про вчинення відповідачем відповідного правочину позивачу відомо не було та компенсацію вартості частки квартири позивачем отримано також не було. Згідно з витребуваними у нотаріуса документів, відчуження квартири відбулось за 540 000 грн. При цьому вартість даної квартири є вищою на ринку нерухомості. Тому для точного встановлення вартості нерухомого майна в рамках розгляду справи необхідно призначити судову оціночну експертизу нерухомості. Проведення експертизи доручити суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 72 ЦПК України, статті 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.
Для проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
Приймаючи до уваги встановлені обставини у справі, колегія суддів дійшла висновку, що призначаючи суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 експертом у судовій оціночній експертизі, суд першої інстанції не перевірив чи ОСОБА_4 є атестована та чи отримала вона кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 пройшла відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестована та отримала кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
Отже, не пересвідчившись у компетентності особи, яка має проводити експертизу, суд першої інстанції погодився з доводами клопотання позивача ОСОБА_1 , визначив експерта за відсутності даних, які б підтверджували право останнього проводити судову експертизу.
Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 29 травня 2024 року.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк

Судді:                                                                Н.К. Височанської

       І.Б. Перепелюк