ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 682/19/24
Провадження № 22-ц/4820/730/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №682/19/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року (суддя Зеленська В.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» вказувало, що 10.09.2022 між ТОВ ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту №09043-09/2022 у розмірі 14 900 грн, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
14.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №14042023, відповідно до умов якого право вимоги за договором №09043-09/2022 від 10.09.2022 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм».
Як зазначає позивач, ТОВ ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальниці грошові кошти, тоді як остання виконувала свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, у зв`язку із чим станом на 01.12.2023 виникла заборгованість у розмірі 58110 грн, що складається з 14900 грн заборгованості за кредитом та 43210 грн заборгованості за нарахованими процентами. 
Тому, ТОВ «Росвен Інвест Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 58 110 грн.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №09043-09/2022 від 10.09.2022 в сумі 58110 грн, а також судові витрати у розмірі 2684 судового збору.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що вона не повідомлена належним чином про розгляд справи, у зв`язку із чим була позбавлена можливості подати відзив на позов. І, разом з тим, судом повинно було бути прийнято заочне рішення, зважаючи на відсутність відповідачки в судовому засіданні та відсутність її підпису на судових повістках.
Крім того, її не було повністю ознайомлено з умовами кредитування та копії договору від 10.09.2022 у будь-якій формі вона не отримувала.
Відповідачка зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідно до пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, вона звільнена від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. ОСОБА_1 зауважує, що споживчий кредит було надано терміном на 25 днів, а тому законним є нарахування відсотків виключно в період дії договору.
Також, на думку відповідачки, судом помилково не застосовано до спірних правовідносин правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19/, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/337824/18, від 16.12.2020 у справі №561/77/19, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.
Тому, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк до апеляційного суду не надходив. 
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). 
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10.09.2022 між ТОВ ФК «Інвеструм» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №09043-09/2022, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14900 грн строком на 25 днів, шляхом переказу його на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування та прострочення терміну повернення кредиту (п. 1.2, п. 1.7, п. 2.3, п. 4,3 договору) (а.с. 12-14).
Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.4 договору).
Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.12 -1.13 договору).
Із розрахунку заборгованості по договору №09043-09/2022 від 10.09.2022 вбачається, що станом на 01.12.2023 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 58110 грн, в тому числі 14900 грн - заборгованість по тілу кредиту; 43210 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 17-18).
14.04.2023 за Договором факторингу №14042023 право вимоги за договором №201219-15113-10 від 10.09.2022 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с. 20-25).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 10 вересня 2022 року кредитний договір між ТОВ ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді шляхом підписання відповідачкою кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W568 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». І у зв`язку із невиконанням позичальницею своїх кредитних зобов`язань щодо повернення коштів, право вимоги на які позивач набув на підставі договору відступлення прав вимоги, кредитна заборгованість в сумі 58110 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами чинного законодавства.
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ ФК «Інвеструм» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на веб-сайті в мережі Інтернет https://investrum.com.ua.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме Листа про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору №09043-09/2022 від 10.09.2022, ОСОБА_1 10.09.2022 здійснила перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Інвеструм» за посиланням мережі Інтернет https://www.zecredit.com.ua/; здійснила заповнення у відповідні поля сайту анкету з своїми особистими даними, зазначивши ПІБ, номер телефону, паспортні дані, адресу проживання, адресу електронної пошти, інформацію про наявність роботи і доходів, сімейний стан; обрала персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет, що є захищеним розділом інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, до якого після створення має доступ лише клієнт.
???Надалі позичальником самостійно було внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку вона бажала отримати кредит. І з метою впевненості, що клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство здійснило верифікацію зазначеної карти. Для цього в автоматичному режимі на банківському картковому рахунку клієнта була заблокована випадкова сума до 3 гривень, точне значення якої клієнт вказав у відповідному полі на сайті товариства. Після завершення процедури верифікації протягом 2 годин в автоматичному режимі відбулося розблокування вищезазначеної суми.
Після вчинення вищенаведених дій, позичальник здійснив натискання на відповідне посилання (кнопку отримати кредит) на сторінці сайту і направив «Заявку на отримання Кредиту» Товариству.
У відповідь Товариство направило позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт ввів на веб-сторінці у відповідне поле сайту Товариства.
Електронний підпис одноразовим як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. Таким чином, клієнт направив Товариству «Заявку на отримання Кредиту». 
Заповнюючи заявку, клієнт дав свою згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану і його здатності виконати зобов`язання за договором.
Після проведення відповідного аналізу Товариство проінформувало клієнта про прийняття позитивного рішення про видачу кредиту через SMS-повідомлення на телефонний номер клієнта 380969533413, а також відповідна інформація була зазначена в особистому кабінеті. Також в особистому кабінеті позичальника було розміщено пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови і є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» і повідомлення про необхідність проходження додаткового підтвердження особи.
Перед тим як клієнт здійснив підписання оферти, ним було самостійно завантажено у відповідні поля сайту фотографії (паспорту та ідентифікаційного коду або фото клієнта з відповідним документом в руках) або здійснено верифікацію особи за допомогою технології BankiD НБУ (спосіб електронної автентифікації громадян за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються шляхом).
Після додаткового підтвердження особи і ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, клієнт натиснув кнопку «З умовами договору (оферти) згоден», після чого 10.09.2022 клієнту було надіслано SMS повідомлення на номер 380969533413 з одноразовим ідентифікатором W568, який Клієнт ввів у відповідне поле сайту Товариства. У момент введення коду на сайті Товариства клієнт направив Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором.
Після вводу позичальником даного коду договір можна вважати підписаним; було завантажено в особистий кабінет клієнта (доступний 24/7); направлено за адресою електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану позичальником при оформленні договору.
В свою чергу Товариство здійснило перерахування коштів на вказану позичальником банківську картку (а.с. 19).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
З огляду на викладене вище, враховуючи встановлену обставину підписання відповідачкою електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W568, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладення договору №09043-09/2022 від 10.09.2022 узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому аргументи апеляційної скарги про неукладенність між нею та ТОВ ФК «Інвеструм» кредитного договору є голослівними.
Також, посилання ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи без її повідомлення та постановлення рішення суду без її участі, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Ухвалою від 04 січня 2024 року Славутським міськрайонним судом ухвалено відкрити провадження у справі за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, надано відповідачці 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову та призначив розгляд справи у спрощеному провадження без участі сторін, зазначивши, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи може бути проведено в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 29).
Встановлено, що 12.01.2024 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області ОСОБА_1 на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 направлено копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 04.01.2024 і позовну заяву з додатками, однак зазначена поштова кореспонденція повернута адресу з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31). 
Отже, суд першої інстанції виконав обов`язок щодо надіслання відповідачці копії ухвали, позовної заяви з доданими до неї документами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки рішення постановлено за її відсутності, тому суд повинен був ухвалити заочне рішення, спростовується нормами чинного законодавства, адже порядок заочного розгляду справи визначений Главою 11 ЦПК України та передбачає саме право, а не обов`язок суду ухвалювати заочне рішення навіть при наявності у справі одночасно існуючих умов визначених статтею 280 ЦПК України.
Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції стягнуто відсотки понад термін дії договору відхиляються апеляційним судом, адже відповідно до п. 2.4 Договору про надання фінансового кредиту №09043-09/2022 від 10.09.2022, що укладений між сторонами слідує, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за Кредитним договором про надання фінансового кредиту №09043-09/2022 від 10.09.2022 (а.с.17-18) заборгованість по відсоткам за користування відповідачкою кредитними коштами розраховано першим кредитором за 92 дні: з 05.10.2022 (перший день після останнього дня повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними) до 04.01.2023 в сумі 43210 грн і право вимоги, в тому числі, за цією сумою, було передано ТОВ ФК «Інвеструм» новому кредитору за договором факторингу №14042023 від 14.04.2023.
Позичальницею, в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не спростовано зазначеної суми заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.
Помилковими є твердження відповідачки, що у суду були відсутні підстави для стягнення неустойки, адже позивачем не заявлялися вимоги про стягнення із ОСОБА_1 відповідно до статті 625 ЦК України неустойки (пені, штрафу). 
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 06 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай