ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«02» квітня 2024 року
м. Харків
справа № 638/13666/23
провадження № 22ц/818/1080/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б., 
за участю секретаря - Волобуєва О.О.,
учасники справи:
позивачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представниця позивачів - ОСОБА_3 ,
відповідач -  ОСОБА_4 , представниця відповідача - ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року в складі судді Семіряд І.В.
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Позовна заява мотивована тим, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 

Зазначили, що 28 січня 2023 року їхня квартира була залита водою. Факт залиття квартири зафіксований комісією ДП ЖКК АТ «Житлобуд-1» та складено відповідний акт. Причиною залиття квартири є витік води з радіатора систем опалення, що розташований у житловій кімнаті у середині квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_4 . 

Посилалися на те, що з метою визначенні розміру шкоди та вартості ремонтних робіт позивачі звернулись до спеціалістів - незалежних оцінювачів, якими визначений розмір нанесених матеріальних збитків. Вартість збитків, спричинених у результаті залиття квартири становить 256 595,00 грн, вартість збитків, спричинених у результаті залиття меблів - 122 350,00 грн, загальна сума - 378 945,00 грн. 

Вказали, що після залиття квартири були вимушені орендувати житло. Орендна плата складає 10 000,00 грн на місць. На дату подання позову витрати на оренду житла за лютий-вересень становить 80 000,00 грн. 

Зазначили, що внаслідок залиття квартири їм була спричинена моральна шкода, яка полягає у пережитому переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях, переживаннях своєї сім`ї, хвилюванням за стан один одного та моральний, фізичний та психологічний стан дітей, розмір якої оцінюють в 100 000,00 грн.

Просили стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повну вартість спричинених збитків в розмірі 558 945,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 378 945,00 грн, моральну шкоду - 40 000, 00 грн, сплачену суму судового збору, пропорційно до задоволених вимог - 3 353,70 грн, а всього 422 298,70 грн; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На вказане рішення суду  ОСОБА_4  через представницю подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та не надав належної оцінки доказам у справі. Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позовна заява з додатками до нього не надходила. Лише 06 грудня 2023 року його адвокату надано доступ до матеріалів електронної справи. Строк на надання відзиву на позовну заяву розпочався з 07 грудня 2023 року по 21 грудня 2023 року. Тобто 14 грудня 2023 року, на день розгляду справи, строк на надання відзиву на позовну заяву не сплив. Він та його представниця з поважних причин не могли бути присутніми в судовому засіданні, але суд не прийняв це до уваги та вирішив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Вказав, що нотаріально засвідчений договір купівлі - продажу нерухомого майна не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на нерухомість. Акт про залиття приміщення не відповідає вимогам чинного законодавства, тому не може бути допустимим та належним доказом по справі. Так, не надано доказів того, що акт складено уповноваженими особами. В акті зазначено тільки одного власника квартири. Зазначений акт складено без його присутності та огляду комісією у складі 4 осіб (як зазначено в акті) його квартири та без належного встановлення причини залиття. Його підписано тільки двома членами комісії. Відсутній його підпис та підпис власника квартири, тому взагалі не зрозуміло на підставі чого позивачі вбачають причинно-наслідковий зв`язок в його діях з нанесенням ніби то їм майнової шкоди, спричиненої залиттям квартири. В акті відсутні висновки комісії про обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття. Інших доказів неправомірності його дій щодо залиття, даних щодо встановлення причини залиття квартири, визначення пошкоджень квартири внаслідок її залиття в матеріалах справи відсутні. Зазначив, що звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, та звіт про вартість матеріальних збитків (пошкодження меблів) є неналежними доказами по справі та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства щодо складання таких звітів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази чи обґрунтування спричинення ним моральної шкоди позивачам.

20 лютого 2024 року від представниці  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій вважали рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалися на те, що матеріали справи не містять договору про правову допомогу, а в ордері відсутній підпис адвоката Рябініної К.О. Зазначили, що ними вчасно надіслано копію позовної заяви відповідачу, він повідомлений про розгляд справи та мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву або висловлення своєї позиції тощо. Вважали, що висновок представника відповідача щодо звітів є лише її особистою думкою. Посилалися на те, що жодних підтверджень не нанесення моральної шкоди відповідачем до суду першої інстанції надано не було.

В суді апеляційної інстанції представниця  ОСОБА_4   доводи апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити апеляційну скаргу. Акцентувала увагу суду на свою незгоду з доказами у справі, актом та звітом. Щодо заповнення ордеру пояснила, що він підписаний електронним підписом, оскільки документи надсилалися через систему «Електронний суд».

До суду апеляційної інстанції позивачі та їх представниця, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 01 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, яке залишено без задоволення за відсутності доказів причин відкладення. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності позивачів та їх представниці на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_4  необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін. 

Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що належними й допустимими доказами доведено, що внаслідок залиття з вини відповідача, як власника квартири, майну позивачів завдано шкоди, розмір якої ними доведено. Доказів того, що залиття належної позивачам квартири відбулися з вини інших осіб та, як наслідок, відповідальність за завдану шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано. У частині заявлених позивачами вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач своїми неправомірними діями порушив права позивачів, та, з урахуванням принципів розумності та справедливості, оцінив розмір відшкодування у сумі 40 000,00 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26 травня 2020 року, реєстровий номер № 2910 (а.с.26).

Власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 (а.с.73-74).

30 січня 2023 року комісією у складі головного інженера виконавця послуг ДП ЖКК Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» Федорової А.М., інженера ОСОБА_6 , коменданта ОСОБА_7 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_8 , затвердженого директором ДП ЖКК Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» Скоріковим Г.В., складено акт № 25 про залиття приміщення (квартири) АДРЕСА_1 , за яким 28 січня 2023 року в будинку АДРЕСА_4 трапилось залиття внаслідок витікання води з радіатора системи центрального опалення, що розташований у квартирі АДРЕСА_2 вищезазначеного будинку. В результаті обстеження на місці встановлено наступне:
квартира АДРЕСА_5 знаходиться на 3 поверсі 16 поверхового будинку. В квартирі ремонт зроблений повністю, загальна площа квартири складає 68,7 кв м;
коридор 11,5 кв м: підлога - плитка; «тепла підлога», стіни облаштовані шпалерами; на одній стіні облаштована «дизайнерська» гіпсова плитка; стеля - натяжна; на стелі 3 світильника. В коридорі стоять меблі: шафа і тумба.

Комісія зафіксувала наслідки затоплення в коридорі: натяжна стеля, від тиску води розірвалась, каркас кріплення пошкоджено, шпалери в мокрих плямах відходять від стін, «дизайнерська» гіпсова плитна наповнилась водою частково руйнується. Меблі набухлі, деформовані від води, світильники, і «тепла підлога» не працюють, їх працездатність з`ясовують.

Санвузол - 4,8 кв м: підлога - плитка; стіни - плитка; стеля - натяжна, на стелі один світильник; стоїть пральна машинка; тумба з ДСП; на стіні висить дзеркало з електропідсвічуванням; на стіні висить «електрорушникосушарка". Встановлено в санвузлі двері з ДСП. 
Комісія зафіксувала наслідки затоплення в санвузлі: на стелі «гуля» від тиску води; стіни мокрі від води; електроприлади мокрі, працездатність їх поки не встановлено, двері мокрі.

Санвузол - 1,9 кв м: підлога - плитка; стіни - плитка; на стелі один електросвітильник, на стіні висить бойлер; на іншій стіні вбудовано корпусні меблі. Встановлено в санвузлі двері з ДСП. 
Комісія зафіксувала наслідки затоплення в санвузлі: зі стелі капає вода стіни, корпусні меблі мокрі деформуються, бойлер мокрий, ступінь пошкодження електропроводки і бойлера поки не встановлено, двері мокрі.

Кухня 15,1 кв м: підлога - плитка «тепла підлога»; стіни облаштовані шпалерами, на одній із стін «кухонний фартук» з МДФ; стеля - натяжна; на стелі 3 світильника, по периметру світова стрічка; розташовані кухонні меблі, на стіні висять кухонні шафи. На одній стіні облаштовано дизайнерську гіпсову плитку, на стіні висить телевізор-плазма над ним закріплено електросвітильник. Стоїть холодильник, в кухні вмонтовано: варильна поверхня, витяжка, духова шафа, посудомийна машина, стоїть кавамашина, гриль, мікрохвильова піч. На стіні висить кондиціонер.
Комісія зафіксувала наслідки затоплення на кухні: натяжна стеля від тиску води розірвалась, рамка кріплення відпала від стелі. Стіни мокрі, шпалери в деяких місцях відходить від стіни, дизайнерська гіпсова плитка мокра, частково руйнується. Підлога мокра від води. Стеля облаштована шумоізоляцією, насичена водою. Всі світильники, електроприлади і проводка намокли, працездатність їх поки не встановлено. Кухонні меблі вологі, частково деформовані.

Житлова кімната - 13,4 кв м: підлога - ламінат; на підлозі лежить килим, стіни фотошпалери; на стіні висить кондиціонер; стеля - натяжна ,один світильник; встановлено міжкімнатні двері. В кімнаті стоїть письмовий стіл, дитяче ліжко з вбудованим диваном. Біля стіни стоїть шафа з ДСП. 
Комісія зафіксувала наслідки затоплення в житловій кімнаті: стеля від тиску води розірвалась, кріплення стелі частково відірвалось від стін, стіни мокрі, фотошпалери мокрі, відходять від стін. Електросвітильник не працює, працездатність поки не встановлено. Підлога ламінат мокра, деформована. Килим лежить на підлозі мокрий. Стіл, ліжко з вбудованим диваном, шафа від води мокрі частково. На стіні висить кондиціонер, працездатність його поки не встановлено. Міжкімнатні двері з МДФ мокрі, частково деформовані.

Житлова кімната - 17,5 кв м: стеля - натяжна; на стелі у центрі люстра; підлога - ламінат; на підлозі лежить килим; стіни облаштовані шпалерами, на стіні біля ліжка два електросвітильника. В кімнаті стоять меблі: ліжко двоспальне з ДСП, матрац, дві тумби, тумба з дзеркалом з електропідсвічуванням. Стоїть шафа з МДФ, письмовий стіл. На стіні висить кондиціонер. На стіні висить телевізор - плазма. Встановлено міжкімнатні двері з МДФ. 
Комісія зафіксувала наслідки затоплення в житловій кімнаті: стеля натяжна від тиску води розірвалась разом з кріпленням, люстра на стелі не працює, підлога - ламінат мокра деформована, на підлозі килимок мокрий, забруднений, стіни і шпалери мокрі, шпалери відходять від стіни. Всі меблі, матрац мокрі. Дзеркало з електропідсвічуванням розбилось, міжкімнатні двері вологі від води, кондиціонер мокрий, працездатність його поки не встановлено.

Лоджія - 3,9 кв м: підлога - плитка; «тепла підлога»; стеля - натяжна, два електросвітильника; стіни облаштовані декоративною плиткою під цеглу; на лоджії стіл і шафа з ДСП. 
Комісія зафіксувала наслідки затоплення на лоджії: стіни мокрі від води; стеля мокра від води. Стан електропроводки поки не встановлено. Меблі мокрі від води, частково деформовані.

Комісія з`ясувала, що власника квартири АДРЕСА_5 з вечора п`ятниці 27 січня на суботу 28 січня 2023 року не було вдома. Мешканець з квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_9 розповів, що увечорі 27 січня 2023 року біля 21-00 години він почув в своїй квартирі в санвузлі в вентиляційному каналі шум. На ранок, в санвузлі його квартири шум продовжувався. ОСОБА_9 у «чаті житлового будинку АДРЕСА_7 » написав, що у когось у квартирі тече вода. Потім ОСОБА_9 зателефонував сусіду квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 , з яким вентиляційний канал у них на одній стіні. Власника квартири АДРЕСА_5 не було вдома. Коли він приїхав, то побачив, що його заливає зверху квартира АДРЕСА_2 , власника якої теж не було вдома вночі і тільки біля 14-00 години було перекрито централізоване опалення у квартиру АДРЕСА_2 і течія води зникла. Опалювальний сезон був розпочатий в листопаді 2022 року Це вже третій рік опалювального сезону в цьому будинку. Ніяких скарг від власника квартири АДРЕСА_2 не було при включенні централізованого опалення. Течія трапилась у квартирі АДРЕСА_2 з радіатора, який стояв біля вікна у житловій кімнаті і вода текла цілу ніч і пів дня. Внаслідок цього була затоплена квартира АДРЕСА_8 . Причиною залиття, що трапилось в системі централізованого опалення є витік води з радіатора опалення, що розташований у житловій кімнаті всередині квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_4 у зв`язку з незабезпеченням власником квартири АДРЕСА_2 вчасно перекриття вводу труб опалення в середині своєї квартири. Квартира була залишена без нагляду і, знаючи, що розпочався опалювальний сезон, власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 не здійснив своєчасну підготовку квартири, що перебуває у його власності та технічного обладнання всередині квартири до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Висновки і рекомендації комісії:
Власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 мав забезпечити своєчасну підготовку об`єктів (технічного обладнання), що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період, здійснювати за ними належний догляд, утримувати їх в належному справному та технічному стані. Натомість, ОСОБА_4 не було здійснено своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період, а саме не здійснено у міжопалювальний період виконання обов`язкових обсягів робіт з підготовки до опалювального періоду. Саме ОСОБА_4 несе відповідальність за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплопостачання, та радіаторів, що розташовані у межах його квартири, та витікання теплоносія через несвоєчасне усунення пошкоджень на власному технічному обладнанні системи централізованого опалення. Таким чином, у зв?язку з тим, що не здійснено ОСОБА_4 підготовку системи опалення до експлуатації в осінньо-зимовий період, не перевірено технічний стан радіаторів та не здійснено перекриття системи централізованого опалення у квартирі після запуску теплопостачання до пошкодженого радіатора, що знаходиться у житловій кімнаті, що й спричинило аварію в системі центрального опалення та витікання води з радіатора, що й стало причиною залиття квартири АДРЕСА_5 (а.с.24-25).

Як вбачається із звіту про вартість матеріальних збитків (пошкодження меблів), заподіяних ОСОБА_1 , власнику 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, що сталося 28 січня 2023 року, складеного 26-30 червня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_10 , складає 122 350,00 грн (а.с.14-20).

Як вбачається із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених у квартирі, яка розташована за адресою:  АДРЕСА_4 , з метою визначення розміру відшкодування, складеного суб`єктом оціночної діяльності, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_11 , вартість збитків, спричинених в результаті залиття квартири складає 256 595,00 грн (а.с.33-39).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України). 

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 .

Факт залиття 28 січня 2023 року квартири АДРЕСА_5 підтверджується актом про залиття приміщення (квартири) АДРЕСА_1 , складеним 30 січня 2023 року комісією у складі головного інженера виконавця послуг ДП ЖКК Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» Федорової А.М., інженера ОСОБА_6 , коменданта ОСОБА_7 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_8 , та затвердженого директором ДП ЖКК Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» ОСОБА_12 .

Причиною залиття квартири АДРЕСА_5 , за висновками комісії, є те, що ОСОБА_4 не здійснено підготовку системи опалення до експлуатації в осінньо-зимовий період, не перевірено технічний стан радіаторів та не здійснено перекриття системи централізованого опалення у квартирі після запуску теплопостачання до пошкодженого радіатора, який знаходиться у житловій кімнаті, що й спричинило аварію в системі центрального опалення та витікання води з радіатора, що й стало причиною залиття квартири АДРЕСА_5 .

Розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивачів, за пошкодження меблів становить 122 350,00 грн, а прямих збитків, спричинених квартирі - 256 595,00 грн та відповідачем не спростований.

Вину у завданій позивачам шкоді відповідачем не спростовано.

Таким чином, встановивши, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довели розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що завдана позивачам шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_4 не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивачів не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19).

Посилання ОСОБА_4 на те, що акт від 30 січня 2023 року не відповідає вимогам чинного законодавства, є безпідставними, виходячи з наступного.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в  Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. 

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з акту від 30 січня 2023 року в ньому зазначені конкретні причини залиття приміщень, вказано площу залиття, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та особу, яка допустила таке залиття; наявний висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому цей акт може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Його підписано головою комісії, інженером та затверджено директором ДП ЖКК Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1».  

Доводи ОСОБА_4 щодо того, що звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, та звіт про вартість матеріальних збитків (пошкодження меблів) є неналежними доказами по справі та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства щодо складання таких звітів колегія суддів відхиляє, оскільки не наведено ознак їх невідповідності вимогам чинного законодавства. Вони складені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_11 , який має сертифікат суб`єкту оціночної діяльності № 241/23 від 12 квітня 2023 року та який є чинним. Оцінювачем виконано відповідні маркетингові дослідження вартості будівельних матеріалів, робіт тощо, що наведено в кошторисі. Вартість робіт, будівельних матеріалів відповідає середнім ринковим пропозиціям відповідного сегменту міста Харкова на дату оцінки. В свою чергу  ОСОБА_4 в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданих позивачами звітів, не спростував визначений розмір завданих збитків, іншого висновку щодо спростування свої вини у завданні такої шкоди. Отже не довів, що такий розмір визначено у звітах необгрунтовано. При цьому ОСОБА_4 клопотань про проведення будь-якої експертизи не заявляв в суді першої інстанції, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій.

Вирішуючи вимоги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував таке.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, у тому числі й моральної, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про обґрунтованість таких вимог позивачів.

Стягуючи із відповідача на користь позивачів 40 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував тривалість порушення прав позивачів, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачам майном), а також вимоги розумності та справедливості.

Твердження ОСОБА_4 щодо того, що  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  не є належними позивачами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Право власності позивачів на залиту відповідачем квартиру підтверджується нотаріально завіреним договором купівлі - продажу цієї квартири, який зареєстровано в реєстрі № 2910.

Доводів в частині вимог позивачів про стягнення з відповідача витрат на оренду житла в розмірі 80 000,00 грн апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається  ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

                                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 квітня 2024 року.