УХВАЛА

01 травня 2024 року 
м. Київ 

справа № 400/4893/22
адміністративне провадження № К/990/14634/24  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу  Міністерства юстиції України
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року 
у справі №400/4893/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації", за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства юстиції України, про визнання дій протиправними та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної установи "Центр пробації", за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства юстиції України (з урахуванням уточнень) про:
-  визнання протиправними дій Державної установи "Центр пробації" щодо невиплати винагороди в розмірі до 30 000 грн пропорційно з розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року;
-  стягнення з Державної установи "Центр пробації" додаткової винагороди у розмірі 232 000 грн за період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Рішенням  Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року,  позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до Постанови №168 на період дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн за період з 24 лютого 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Зобов`язано Державну установу "Центр пробації" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року, в розмірі 30 000 грн щомісячно, а за період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року в розмірі 30 000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 2 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.
Так у касаційній скарзі скаржник вказує на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, та необхідність відступлення від висновку щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України в редакції від 07.05.2022 року, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком та частини п`ятої статті 122 КАС України, відповідно до якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, а також п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 в редакції від 22 березня 2022 року, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.11.2023 року у справі № 160/11851/22 та від 18.01.2024 року у справі №200/297/23 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, у тексті касаційної скарги відповідач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України та частини п`ятої статті 122 КАС України.
Але такі підстави є взаємовиключними, та не можуть вважатись судом належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження.
Водночас, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №200/297/23, не застосовувались судом апеляційної інстанції у даній справі, а у справі  №160/11851/22 відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 233 КЗпП України та статті 122 КАС України, що свідчить про формальний підхід скаржника до підготовки касаційної скарги з урахуванням вимог процесуального законодавства.
Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пунктів 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а скаржник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням змін до  КАС України, внесених  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX    і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №400/4893/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації", за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства юстиції України, про визнання дій протиправними та стягнення коштів - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                  В. Е. Мацедонська