УХВАЛА
 
31 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 345/5039/21
провадження № 61-7005ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Маланюком Олегом Ярославовичем, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі,
ВСТАНОВИВ:
У листопад 2021 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому посилаючись на те, що ОСОБА_2 на праві власності належить частка житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 . Іншим співвласником, якому належить частка, є ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:12:008:0050. Однак сторони не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, яке належить їм на праві спільної власності.
ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила провести між нею та ОСОБА_1 поділ в натурі (реальний розподіл) індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 2610400000:12:008:0050, що розташовані по АДРЕСА_1 , згідно варіанту поділу № 1 висновку експерта від 30 вересня 2022 року № 10/Е. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 січня 2024 року позов задоволено.
Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2024 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 січня 2024 року та додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2024 скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. 
09 травня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
У цій справі встановлено, що ринкова вартість домоволодіння та земельної ділянки становить 301 150,00 грн, отже ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Маланюком Олегом Ярославовичем, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 345/5039/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                       Є. В. Краснощоков
 
Д. А. Гудима
 
В. І. Крат