ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року 
м.Черкаси   

Справа № 705/3733/23		
Провадження № 22-ц/821/799/24		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – Василенко Л.І.,
суддів: Карпенко О.В., Новікова О.М.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2  на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у складі головуючого судді Піньковського Р.В., 

в с т а н о в и в :

21 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.
Подана заява мотивована тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні.
Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби малолітніх осіб вимагають значних матеріальних витрат, їй важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько, теж мусить брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їхньої дитини до досягнення нею повноліття.
На підставі наведеного, позивач просила суд ухвалити рішення яким, стягнути з  ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн щомісячно – до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 21.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду мотивовано тим, що сторони проживають окремо, в зареєстрованому шлюбі не перебували, їх спільна дитина проживає з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання сина. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання сина, для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання.
Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановлення розміру стягуваних аліментів – в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 21.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року в частині задоволення суми стягнення аліментів та ухвалити нове, яким змінити рішення суду щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини, зменшивши розмір аліментів до 2 000 грн щомісячно. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи та був позбавлений можливості подати відзив, в якому б зазначив ці обставини.
Вказує, що ухвалу про відкриття провадження та копії позовної заяви не отримував, а отже був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, що порушує принцип змагальності сторін.
В рішенні зазначені доводи позивача. Проте, виходячи з матеріалів справи та поданих доказів, дані висновки та твердження суду є необґрунтованими та суперечать поданим стороною доказам.
Вказує, що визначаючи розмір аліментів суд виходив з обґрунтованості таких вимог. Проте судом не враховано матеріальний стан платника та наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
       
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.11.2019 № 7059/22-13 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 58 від 12.07.2023 виданої виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо утримання малолітньої дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право  в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо сплати коштів на утримання спільної дитини.
Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).
Звертаючись до суду з позовом в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільного малолітнього сина у розмірі 3 000 грн, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що зазначений розмір є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку та такий розмір є близьким до рекомендованого і відповідач має матеріальну можливість сплачувати такі аліменти.
Відповідач у апеляційній скарзі погодився на сплату аліментів у розмірі 2 000 грн та зазначив, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 3 000 грн не обґрунтована та є для нього непосильною з урахуванням того, що він сплачує аліменти на двох інших дітей.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із вимог ст. 182 СК України, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів та дійшов висновку про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі, а саме 3 000 грн.
Проте колегія суддів не в повній мірі погоджується із даними висновками суду першої інстанції
Так, в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при розгляді справи не був належним чином повідомлений про розгляд справи та був позбавлений можливості подати відзив, в якому б зазначив обставини, які впливають на вирішення спору, в наслідок чого суд прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову. Скаржником долучено до апеляційної скарги довідку про доходи, копію судового наказу від 17.07.2018 та копії квитанцій про перерахування коштів на рахунок позивача.
Щодо долучених відповідачем доказів до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, – це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.
У п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення змісту п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язанням особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що подані відповідачем до апеляційної інстанції докази (судовий наказ Калинівського районного суду від 17.07.2018 у справі №132/2498/18 та довідка про доходи) мають виключне значення для правильного вирішення справи, вважає за доцільне їх прийняти.
З доданих доказів судом апеляційної інстанції установлено, що у відповідача перебуває на утриманні двоє дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно судового наказу від 17.07.2018 винесеного Калинівським районним судом Вінницької області з ОСОБА_2 стягнуто щомісячно аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
Згідно довідки про доходи від 04.03.2024, виданої ОСОБА_2 , вбачається, що він працює у ТОВ ДП Маркет на посаді головного механіка та отримав дохід за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 у розмірі 54 000 грн.
Також із наданих копій квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено переказ коштів на рахунок позивача 19.03.2024 у розмірі 2 000 грн.
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 19.03.2024 вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено переказ коштів у розмірі 5 000 грн на рахунок ОСОБА_6 . 
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 24.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено переказ коштів у розмірі 5 000 грн на рахунок ОСОБА_6 . 
Також до матеріалів справи долучені копії квитанції № 123107270 від 03.01.2024, № 126523200 від 20.01.2024, № 127958727 від 28.01.2024, № 135524830 від 04.04.2024, №117312845 від 05.12.2023, проте із наданих копій квитанцій не можливо встановити кому було здійснено перерахування коштів. 
Таким чином, надаючи правову оцінку вказаним доказам у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, та враховуючи принцип справедливості і розумності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на малолітнього сина, з 3 000 грн до 2 000 грн. 
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).
Крім того, колегія суддів вважає, що судом помилково вказано в рішенні суду, що сторони в зареєстрованому шлюбу не перебували, оскільки позивачем до позовної заяви долучено копію свідоцтва про шлюб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3 000 грн до 2 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 17 травня 2024 року.

Головуючий Л.І. Василенко 

Судді                                                                 О.В. Карпенко 

О.М. Новіков