УХВАЛА
17 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 335/992/23
провадження № 61-6628ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2024 року за заявою-зверненням ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 
від 23 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 
2021 року в розмірі 51 404,59 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав заяву-звернення про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року за виключними обставинами.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 
2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на усунення недоліків залишено без задоволення, заяву-звернення ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 
від 23 жовтня 2023 року за виключними обставинами визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 605,60 грн.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року визнано неподаною та повернуто особі, яка подала скаргу.
29 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі № 335/992/23 скасувати.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).
Частинами першою-третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права і неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, провадження № 14-92цс19).
Подібні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21), а також застосовані - в ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі № 826/3515/18 (провадження 
№ К/9901/69661/18).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 неодноразово використовує наступні вислови щодо судів та суддів першої і апеляційної інстанцій:
«…фізична особа, яка називає себе суддею юридичної особи Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя Шалагінова А. В. …»
«…фізична особа, яка називає себе суддею юридичної особи Запорізький апеляційний суд Крилова О. В. …»
Вказані характеристики судів та суддів є недоречними, безпідставними, образливими, можуть свідчить про неповагу до суддів і судової влади в Україні загалом, а тому не будуть толеруватися Верховним Судом.
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова Анастасія Володимирівна, як і суддя Запорізького апеляційного суду Крилова Олена Вікторівна, не є «фізичними особами, які називають себе суддями юридичної особи», а є суддями відповідних судів України, які, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» реалізовують судову владу в Україні.
Згідно із частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
З огляду на зловживання процесуальними правами, касаційна скарга 
ОСОБА_1 підлягає поверненню.
За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 2, 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі № 335/992/23 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                           В. В. Шипович