ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 р. 	Справа № 520/26495/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. , 
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини                НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 01.12.23  у справі                          №520/26495/23
за позовом        ОСОБА_1  
до        Військова частина НОМЕР_1                              
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини                    НОМЕР_1 , в якій просив суд:  
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 21.07.2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 йому було виплачено індексацію грошового забезпечення, з виплаченої суми якої вбачається, що базовим місяцем для нарахування індексації взято січень 2016 року,                           а не січень 2008 року. Вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації квітень 2016 року, є протиправними. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 року (справа розглянута в порядку спрощеного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року із врахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі  №520/6113/21.
Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 року у справі №520/26495/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 «про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії» і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що із вищезазначеним рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 року у справі №520/26495/23, не погоджується, вважає його необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставами для його скасування. Зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №520/6113/21 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 року по справі №520/6113/21 Військовою частиною НОМЕР_1 було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення, дана обставина підтверджується позивачем у позовній заяві по справі № 520/26495/23. Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 було повністю виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №520/6113/21 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 року у справі №520/6113/21. У межах справи №520/6113/23 судом розглянуто вимоги позивача про зобов`язання відповідача військову частину НОМЕР_1 встановити базовий місяць для нарахування індексації січень 2008 року. Зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року вже були вирішені Харківським окружним адміністративним судом та Другим апеляційним адміністративним судом у справі № 520/6113/21. Проте, позивач, не погодившись з судовими рішеннями у справі №520/6113/21, змінив синтаксичну складову своїх старих позовних вимог і подав новий позов до Військової частини НОМЕР_1 фактично з тим самим предметом та з тих самих підстав.  Посилається у зв`язку з цим на приписи п.2 ч.1 ст.170 КАС України, п. 4 ч.1 ст.238 КАС України. Окрім того, зазначає, що на момент виключення за списків особового складу частини НОМЕР_1 позивач погодився з проведеним розрахунком всіх виплат, які йому були виплачені Військовою частиною НОМЕР_1 . Також посилається на строки звернення у даній справі та у зв`язку з цим на приписи ст.122 КАС України, статті 233 Кодексу законів про працю України. Вказує, що на думку позивача, нарахування індексації грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк передбачений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк на звернення до суду. На момент виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 позивач погодився з проведеним розрахунком всіх виплат, які йому були виплачені Військовою частиною НОМЕР_1 , жодних зауважень щодо проведених з ним розрахунків не зазначав. В свою чергу, за вирішенням спірного питання позивач звернувся до суду більше ніж через 2 роки і 9 місяців після припинення проходження публічної служби, що свідчить про пропуск встановленого місячного строку звернення до суду. Вважає, що позов підлягав залишенню без руху, з наданням позивачу строку для подачі заяви, в якій позивач повинен був вказати причини поважності підстав пропущеного строку, а у разі визнання судом таких причин пропуску строку звернення до суду неповажними, позов підлягав залишенню без розгляду, не зробивши цього, суд першої інстанції знову порушив норми процесуального права. Окрім того, вказує, що фінансових ресурсів у Військової частини НОМЕР_1 , яка входить до складу Збройних Сил України та фінансується виключно з коштів передбачених Державним бюджетом України, для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у січні 2016 - лютому 2018 року Державними бюджетами України на 2016 - 2017 роки взагалі не було передбачено. Вважає, що розрахунок індексації за період грудень 2015 року лютий 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового є безпідставним. Вимоги позивача в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період в конкретному, визначеному позивачем розмірі, не можуть підлягати задоволенню, оскільки в даному випадку розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі 240/11882/19. Вказує, що суд не може підміняти орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення грошового забезпечення, у тому числі сум індексації, та на свій розсуд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати суми індексації в конкретному розмірі з встановленням конкретного базового місяця для нарахування індексації. Посилається на правові позиції Верховного Суду в обґрунтування своїх вимог.  Вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні від 01.12.2023 року у справі №520/26495/23 здійснив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України  є підставою для скасування цього судового рішення.
На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги  у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі               №520/6113/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 року по 28.02.2018 року. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі № 520/6113/21 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі № 520/6113/21 - в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 по 31.12.2015 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суму індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . В іншій частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/6113/21 залишено без змін.
21.07.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 у  справі № 520/6113/21 Військовою частиною НОМЕР_1 було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,68 грн.
Позивач, вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації квітень 2016 року, звернувся до суду першої інстанції з позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно виплачено індексацію грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 по 28.02.2018 не із застосуванням базового місяця для нарахування індексації - січень 2008 року відповідно до Порядку № 1078, тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року із врахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі № 520/6113/21.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII).
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі по тексту - Закон №1282-ХІІ).
Згідно зі ст.1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Приписами ст.2 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка згідно змінам, внесених згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно із ст. 6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі по тексту - Порядок №1078).
Згідно із п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзаці 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, та цифри "101" замінено цифрами "103.
Абзац 2 пункту 1-1 зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 - застосовується з 01.01.2016.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 . 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №267 від 04.12.2020 виключений зі списків особового складу військової частини.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 24.05.2016.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/6113/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 року по 28.02.2018 року. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі № 520/6113/21 - в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 по 31.12.2015 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . В іншій частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі № 520/6113/21 залишено без змін.
На виконання судових рішень у справі №520/6113/21 Військовою частиною НОМЕР_1                було виплачено 21.07.2023 року користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 4435, 68 (а.с.12, 36). 
Як встановлено з наявного в матеріалах справи розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2026 року по 28.02.2018 позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення у сумі 4503,23 грн. та виплачено 4435, 68 грн. При цьому, відповідачем застосовано базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2016. 
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що позивач не погоджуючись із встановленням базового місяця для нарахування індексації  грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 - січень 2016 року, звернувся із вимогами у даній справі.
Аналізуючи зміст заявлених позивачем вимог та надаючи у зв`язку з цим правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що позивач, не погодившись з судовими рішеннями у справі №520/6113/21, змінив синтаксичну складову своїх старих позовних вимог, і подав вже у даній справі новий позов до Військової частини НОМЕР_1 , фактично з тим самим предметом та з тих самих підстав, а тому наявні правові підстави для процесуальних наслідків, передбачених  п.2 ч.1 ст.170 КАС України, п.4 ч.1 ст.238 КАС України,  колегія суддів відхиляє наведені доводи скарги, як необґрунтовані, оскільки у спірних відносинах у даній справі позивач висловлює вже незгоду із встановленим відповідачем базовим місяцем для нарахування індексації (квітень 2016 року) на грошові суми, які вже були виплачені останнім на виконання судових рішень у справі №520/6113/21, тобто в даному випадку заявлено позов з інших підстав. 
Згідно пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Отже, відповідно до приписів наведеної вище норми Порядку №1078 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" були внесені значні зміни у Порядок №1078 у зв`язку з чим з 01.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.
Так, відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Отже, із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за №1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.
Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.
Аналіз приписів Законів України №2011-XII та №1282-ХІІ вказує на те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Оскільки індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації
Наведене вище узгоджується з постановою Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20.
Колегія суддів зазначає, що у справах №400/1118/21, №420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2,5,10-2 Порядку №1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Одночасно з цим, Верховний Суд вказав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
На підставі вказаного вище, Верховний Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Отже, із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за №1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
При цьому, обчислення такого індексу за даними правилами відбувається незалежно від того, коли військовослужбовець прийнятий на військову службу, коли перемістився на посаду з більшим посадовим окладом, коли встановлено чергове військове звання або встановлені різні надбавки, доплати і премії.
Колегія суддів зазначає, що навіть за умов виплати у період проходження особи військової служби на її користь щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто збільшення розміру його грошового забезпечення, вказаним збільшенням не відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" було збільшено грошове забезпечення військовослужбовців. Зазначена постанова набрала чинності з дня втрати чинності указів Президента України, що визначають умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01 січня 2008 року.
Указ Президента України "Про внесення зміни до Указу Президента України від 14.04.1999 за №379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України" набрав чинності з 01.01.2008.
Зміна посадових окладів військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб відбулась 01.01.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007.
При цьому, надалі розмір посадових окладів змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
Таким чином, з огляду на викладене вище, в даному випадку саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення, яка була виплачена позивачу на виконання судових рішень у справі №520/6113/21 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а тому протиправним є встановлення відповідачем до таких виплат (за вказаний період) базового місяця для нарахування та виплати індексації січень 2016. 
З огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування січня 2008 року, як базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, є необґрунтованими. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.11.2021 року у справі №120/313/20-а зауважив, що "базовий" місяць для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений "базовий» місяць". Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку. 
Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд в постанові від 26.01.2022 року у справі №400/1118/21.
Враховуючи наведені вище висновки, доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, і саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення,  а також доводи скарги про те, що суд не може підміняти орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення грошового забезпечення, у тому числі сум індексації,  в даному випадку є  необґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент виключення за списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 позивач погодився з проведеним розрахунком всіх виплат, які йому були виплачені Військовою частиною НОМЕР_1 не спростовують протиправність дій відповідача та не  впливають на вирішення даної справи.
При цьому, обмежене фінансування (відсутність фінансового ресурсу) державного органу, в даному випадку відповідача, не впливає на право особи щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року із врахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення на виконання судових рішень у справі №520/6113/21.
Враховуючи приписи норми ч.5 ст.242 КАС України, у даній справі підлягають врахуванню судом висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції у даному рішенні (постанові) вище, а не ті на які посилається скаржник.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року із врахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі № 520/6113/21.
Надаючи правову оцінку відповідним доводам апеляційної скарги щодо порушення позивачем строків звернення у даній та посилання  у зв`язку з цим на приписи ст.122 КАС України, статті 233 Кодексу законів про працю України, мотивуючи це пропуском позивачем встановленого місячного строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне. 
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Водночас, у зазначених вище приписах КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають або перебували на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.03.2024 року у справі №600/5050/23-а. 
При цьому, згідно Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 до всіх виплат, право на отримання яких має працівник відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати), також належить і виплата індексації, яка, відповідно, є складовою заробітної плати.
Зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.04.2024 року у справі №400/5714/23. 
Відтак, необґрунтованим є посилання скаржника на необхідність застосування приписів частини п`ятої статті 122 КАС України до спірних правовідносин. 
Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” від 1 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
В подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції: “Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)”.
Водночас, Законом України від 30.03.2020 №540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651). В такому випадку обчислення тримісячного строку для звернення до суду починається з наступного дня після припинення дії карантину, а саме: з 01.07.2023 і завершується 02.10.2023 року. 
При цьому,  як вже зазначалося вище, 21.07.2023 на виконання судових рішень у справі №520/6113/21 Військовою частиною НОМЕР_1 було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,68 грн., що і стало підставою для звернення останнього з вимогами  у даній справі щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року. 
Враховуючи наведене вище, приписи ст.233 КЗпП України, а також дату звернення позивача до суду першої інстанції з позовною заявою (21.09.2023 року), колегія суддів вважає, що позивачем у даній справі не було пропущено строк звернення до суду з позовною заявою у даній справі. 
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що позов ОСОБА_1 підлягав залишенню без руху, з наданням позивачу строку для подачі заяви, в якій позивач повинен був вказати причини поважності підстав пропущеного строку, а у разі визнання судом таких причин пропуску строку звернення до суду неповажними, позов підлягав залишенню без розгляду, і не зробивши цього, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, є необґрунтованими та суперечать наведеному вище. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірності власної бездіяльності, яка є предметом оскарження у даній справі.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.    
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі                     №520/26495/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський