ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/13222/22 

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К. М.- головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.
за участю представників Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - Будлянського В. М. та Вовка А. В.; Фізичної особи-підприємця Ткаченко К. О. та її представниці - Єременко І. Л.; 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 

у справі № 910/13222/22
за позовом Фізичної особи-підприємця Ткаченко Катерини Олександрівни
до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України
про відшкодування збитків та моральної шкоди у розмірі 2 819 486,00 грн

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
Фізична особа-підприємець Ткаченко Катерина Олександрівна (далі - ФОП Ткаченко К. О., позивачка) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр, відповідач) про відшкодування збитків та моральної шкоди у розмірі 2 819 486,00 грн, з яких: 2 533 150,00 грн упущеної вигоди, 264 336,00 грн моральної шкоди, 22 000,00 грн вартості виготовлення звіту про незалежну оцінку упущеної вигоди.
Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача ФОП Ткаченко К. О. протягом періоду з 05.08.2016 до 01.12.2021 не могла працювати в сфері землеустрою без кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.
У підтвердження розміру завданих збитків до поданої позовної заяви позивачка, серед іншого, долучила Звіт від 13.12.2021 про незалежну оцінку упущеної вигоди фізичної особи-підприємця "Ткаченко Катерина Олександрівна", в результаті неотримання доходу після анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ФОП Ткаченко К. А. № 011778 від 15.08.2014, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро "Ваш експерт+" (далі - Звіт про оцінку упущеної вигоди).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Господарський суд міста Києва рішенням від 01.06.2023 у справі №910/13222/22 відмовив у позові повністю. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що: "позивачем не доведено факту наявності збитків та їх розміру, а, відповідно, також і причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками"; всі твердження позивача про заподіяні йому збитки внаслідок прийняття відповідачем наказу №202 від 05.08.2016 не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. 
У зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позову в частині стягнення з відповідача 2 533 150,00 грн упущеної вигоди, місцевий господарський суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги щодо стягнення 264 336,00 грн моральної шкоди та 22 000,00 грн вартості виготовлення Звіту про незалежну оцінку упущеної вигоди. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Північний апеляційний господарський суд постановою від 12.12.2023 задовольнив частково апеляційну скаргу ФОП Ткаченко К. О.; скасував рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2023 у справі №910/13222/22; прийняв нове рішення, яким позов задовольнив частково; стягнув з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ФОП Ткаченко К. О. 2 533 150,00 грн відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданих протиправними діями Держгеокадастру; стягнув з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ФОП Ткаченко К. О. 22 000,00 грн вартості виготовлення Звіту про незалежну оцінку упущеної вигоди; відмовив в іншій частині позову; вирішив питання розподілу судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги у частині матеріальних збитків (реальних та упущеної вигоди), суд апеляційної інстанції керувався тим, що матеріалами справи встановлена наявність у відповідному рішенні (наказі) та діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і такими збитками.
Водночас у частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, апеляційний господарський суд, керуючись засадами розумності та виваженості, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру їх відшкодування до                  100 000, 00 грн.
Суд апеляційної інстанції відхилив заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності з підстав необґрунтованості.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
Не погодившись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі № 910/13222/22, Держгеокадастр (далі також скаржник) подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2023 у цій справі залишити в силі.
Підставою касаційного оскарження постанови скаржник зазначає пункти 1.3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), стверджуючи про:
- неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які (висновки) викладені у постановах від 10.08.2020 у справі № 522/1611/17 ("про відсутність негативного впливу дій відповідача на інтереси позивача"), від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18 ("принцип обґрунтованості та дискреції рішень і дій суб`єкта владних повноважень"), від 24.12.2019 у справі №823/59/17 ("про імперативність та дискрецію повноважень державного органу"), від 23.01.2020 у справі №580/1617/19 ("про неприпустимість втручання суду в дискрецію повноважень державного органу"); від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 (щодо застосування стандарту вірогідності доказів);
- відсутність висновку Верховного Суду з питань застосування норм права у подібних випадках щодо стягнення упущеної вигоди суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем інженером землевпорядником.
У контексті порушення норм процесуального права скаржник, серед іншого, стверджує про неврахування судом апеляційної інстанції факту того, що:        (1) позивачкою не надано до суду жодних доказів, які б вказували на упущену вигоду; (2) позов ґрунтується лише на припущеннях отримати вигоду (дохід), а доводи є абстрактними та нічим не підтвердженими; (3) судові рішення у справах №804/3986/17 та № 804/5700/16 у їх резолютивній частині не містять висновків про протиправність та неправомірність дій відповідача, а тим більше його вини; (4) Звіт про незалежну оцінку упущеної вигоди не є експертизою, не відповідає вимогам статей 98-109 ГПК України та не засвідчений належним чином, а отже не може бути розглянутий судом як доказ у справі; в експерта, який проводив таку оцінку, відсутня необхідна для її проведення професійна підготовка.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
ФОП Ткаченко К. О. (позивачка) подала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги з викладених у відзиві підстав, оскаржувану постанову залишити без змін.
За змістом наведених у відзиві доводів позивачка стверджує, що наведена скаржником практика Верховного Суду не є релевантною обставинам цієї справи. Також вказує на те, що в цілому аргументи скаржника є по суті вимогою до переоцінки Верховним Судом доказів та встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, що перебуває поза межами повноважень касаційного суду, встановлених статтею 300 ГПК України. 
Касаційне провадження
10.01.2024 до касаційного суду надійшла касаційна скарга відповідача.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/13222/22 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Жуков С.В., Картере В.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024.
Верховний Суд ухвалою від 25.01.2024 залишив касаційну скаргу Держгеокадастру без руху, надав скаржнику строк для усунення недоліків.
На виконання вимог зазначеної ухвали до касаційного суду 26.01.2024 надійшла заява скаржника про усунення недоліків касаційної скарги.
Верховний Суд ухвалою від 07.02.2024, серед іншого, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Держгеокадастру на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі №910/13222/22; призначив її до розгляду на 20.03.2024 о 11:00 год.
27.02.2024 до Верховного Суду від Держгеокадастру надійшло клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови до прийняття рішення судом касаційної інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 29.02.2024 задовольнив клопотання Держгеокадастру та зупинив виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у цій справі до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Судове засідання 20.03.2024 відбулось за участю позивачки (ФОП         Ткаченко К.О.) особисто та її представниці, а також представників відповідача (Держгеокадастру), які надали пояснення по суті вимог та доводів касаційної скарги. 
Установлені судами фактичні обставини справи
Ткаченко К. О. здійснювала діяльність інженера-землевпорядника на підставі кваліфікаційного сертифіката від 15.08.2014 № 011778, виданого Національним університетом біоресурсів і природокористування України відповідно до протоколу рішення Кваліфікаційної комісії від 31.07.2014 № 7.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.08.2019 державна реєстрація фізичної особи Ткаченко К. О. підприємцем здійснена 16.06.2014, номер запису 22240000000094212, з основним видом економічної діяльності: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.
Згідно з протоколом засідання Кваліфікаційної комісії від 02.08.2016 № 8 останньою одноголосно ухвалено рішення про звернення до Держгеокадастру з поданням про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. від 15.08.2014 № 011778 у зв`язку із встановленим фактом грубого порушення нею вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а саме: наявністю негативного висновку Відділу Держгеокадастру у Дніпропетровському районі від 18.02.2016 № ДН/0572 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району, з підстав невідповідності розробленої документації із землеустрою частині четвертій статті 122 Земельного кодексу України та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ, оскільки Ткаченко К.О. не врахувала, що повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населеного пункту) не належать до компетенції органів місцевого самоврядування.
На підставі вказаного рішення, яке оформлене протоколом засідання від 02.08.2016 №8, Кваліфікаційною комісією в порядку статті 68 Закону України "Про землеустрій" складено подання від 03.08.2016 № 16/427 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженерів-землевпорядників, у тому числі і            Ткаченко К. О. , яке разом із витягом з протоколу засідання Кваліфікаційної комісії від 02.08.2016 № 8 направлено на адресу Держгеокадастру.
Наказом Держгеокадастру від 05.08.2016 № 202 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" (далі - Наказ № 202 від 05.08.2016) відповідно до частини 19 статті 66, частини 3 статті 66-1 та частини 3 статті 68 Закону України "Про землеустрій", пункту 20 розділу ІІІ Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.01.2016 № 11 "Про питання сертифікації інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.02.2016 за № 265/28395, відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, та на підставі листа Кваліфікаційної комісії від 03.08.2016 №16/427, анульовано кваліфікаційні сертифікати інженерів-землевпорядників згідно з додатком, в тому числі і кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника Ткаченко К. О. № 011778 від 15.08.2014 (пункт 5 додатку).
Зазначений Наказ № 202 від 05.08.2016 позивачка оскаржила в судовому порядку.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 03.03.2017 у справі № 804/5700/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020, відмовив у задоволенні адміністративного позову Ткаченко К.О. до Виконуючого обов`язки голови Держгеокадастру Цвяха О. М. та Держгеокадастру про визнання протиправним та скасування (в частині) Наказу від 05.08.2016 № 202.
Водночас у червні 2017 року Ткаченко К. О. звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Держгеокадастру, в якому, з урахуванням уточнень, просила: скасувати рішення Кваліфікаційної комісії, оформлене протоколом засідання від 02.08.2016, щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. (кваліфікаційний сертифікат від 15.08.2014 №011778) та зобов`язати Кваліфікаційну комісію звернутися до Держгеокадастру з поданням про відміну Наказу № 202 від 05.08.2016 в частині анулювання вказаного кваліфікаційного сертифіката.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 05.12.2017 у справі № 804/3986/17 (що набрала законної сили 03.04.2018) задовольнив частково позов Ткаченко К.О. ; визнав протиправним та скасував рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру про внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. (кваліфікаційний сертифікат від 15.08.2014 №011778), оформлене протоколом засідання Кваліфікаційної комісії №8 від 02.08.2016; відмовив у іншій частині позовних вимог.
Обґрунтовуючи часткове задоволення позову у справі №804/3986/17, місцевий адміністративний суд зазначив, що оспорюване рішення Кваліфікаційної комісії прийнято на підставі документів, які містять невідповідність та з яких неможливо встановити наявність вини позивача в грубому порушенні вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, при цьому ні проект землеустрою, складений Ткаченко К. О. , ні висновок № ДН/0572 від 18.02.2016 про відмову у погодженні проекту землеустрою не розглядалися та до Кваліфікаційної комісії не направлялися, а сам протокол містить лише 10 підписів членів комісії, що суперечить "Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста", а тому таке рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та без врахування усіх істотних обставин. Така неспроможність відповідача та третьої особи, за висновком місцевого адміністративного суду, у свою чергу свідчить про порушення критерію розсудливості, закріпленого пунктом 6 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ознаки об`єктивного розгляду при ухваленні спірного рішення, в даному випадку, відсутні.
27.04.2018 представником Ткаченко К.О. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 03.03.2017 у справі № 804/5700/16.
За результатами розгляду вказаної заяви Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 26.05.2020 у справі № 804/5700/16 задовольнив заяву представника Ткаченко К.О. про перегляд постанови суду від 03.03.2017 у справі № 804/5700/16 за нововиявленими обставинами; скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 у справі № 804/5700/16; ухвалив нове рішення, яким скасував Наказ № 202 від 05.08.2016 Держгеокадастру в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката від 15.08.2014 № 011778 інженера-землевпорядника Ткаченко К. О . 
За висновком місцевого адміністративного суду, оскільки рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру про внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. (кваліфікаційний сертифікат від 15.08.2014 №011778), оформлене протоколом засідання Кваліфікаційної комісії №8 від 02.08.2016, визнано протиправним та скасовано, тому Наказ Держгеокадастру від 05.08.2016 № 202, яким анульовано кваліфікаційні сертифікати інженерів-землевпорядників згідно з додатком, в тому числі і кваліфікаційний сертифікат Ткаченко К. О. № 011778 від 15.08.2014 (пункт 5 додатку), підлягає скасуванню з огляду на те, що прийнятий на підставі вказаного рішення.
Зазначена постанова відповідачами у справі не оскаржувалася в апеляційному порядку, отже набрала законної сили 02.07.2020.
Поряд з цим, після набрання зазначеним судовим рішенням законної сили та до звернення ФОП Ткаченко К. О. до суб`єкта оціночної діяльності для здійснення розрахунку упущеної вигоди відповідачем не було виконано покладених на нього повноважень щодо своєчасного внесення до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників достовірної інформації щодо позивача. Відповідачем не надано суду доказів спростування зазначеної обставини.
Ураховуючи наведені вище обставини, позивачка звернулася з відповідним позовом у цій господарській справі, у якому просила стягнути з Державного бюджету України на свою користь 2 819 486,00 грн збитків, посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, протягом періоду з 05.08.2016 до 01.12.2021 вона не могла працювати в сфері землеустрою без кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, внаслідок чого їй завдано збитків у виді упущеної вигоди на суму 2 533 150,00 грн, 264 336,00 грн моральної шкоди та 22 000,00 грн витрат на виготовлення Звіту про незалежну оцінку упущеної вигоди.
Щодо обґрунтованості упущеної вигоди
На підтвердження розміру відшкодування завданих матеріальних збитків позивачем надано Звіт про оцінку упущеної вигоди, що виготовлений 13.12.2021 ТОВ "Бюро "Ваш Експерт+", яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №435/19 від 31.05.2019, в особі оцінювача Давиденко О. Є., а також податкові декларації, розрахунки, договори.
Для виконання оцінки упущеної вигоди ТОВ "Бюро "Ваш експерт+" (виконавець) був призначений спеціаліст, який має відповідно професійну підготовку - оцінювач Давиденко О.Є. (свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 496 від 17.03.2014, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 2519 від 07.09.2001, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 7611-ПК від 13.05.2020). Сертифікація оцінювача також підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом на право виконання робіт щодо проведення незалежних оцінок майна, що визнані ФДМУ при видачі виконавцю Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 435/19 від 31.05.2019 на проведення оцінки майна в напрямках: оцінка об`єктів у матеріальній формі, оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі оцінка прав на об`єкти інтелектуальної власності, оцінка земельних ділянок.
Із матеріалів Звіту про оцінку упущеної вигоди суд апеляційної інстанції встановив, що розрахунки при здійсненні оцінки упущеної вигоди (об`єкта оцінки) проводились з урахуванням національних та міжнародних стандартів оцінки фінансової звітності та бухгалтерського обліку, методик оцінки майна, була вивчена представлена замовником відповідна документація та інформація, зібрані відомості щодо об`єкта оцінки, проведено вивчення аналогічних об`єктів, виконані розрахунки та проведений їх аналіз. Величина упущеної вигоди від недоотримання доходу особою, якби її право не було порушено, визначена дохідним підходом.
Дохідна частина розрахунку визначалась за попередній період, в якому позивачкою здійснювалася діяльність, що потребувала наявності сертифіката інженера-землевпорядника і давала право на отримання доходу від такої діяльності, а саме: з 2014 (дати отримання позивачкою сертифіката інженера-землевпорядника) по 2016 рік (до дати анулювання цього сертифіката).
При цьому, оцінювачем було враховано, що за Договором про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок №1 від 28.08.2015, укладеним між Департаментом агропромислового комплексу, розвитку сільських територій та ринкового середовища Дніпропетровської обласної державної адміністрації (змінено назву на Управління агропромислового розвитку Дніпропетровської ОДА) та ФОП Ткаченко К. О., (далі - Договір № 1 від 28.08.2015) сума неотриманого доходу складає 338 175,82 грн, з огляду на умови Додаткової угоди № 4 від 16.01.2016 до Договору № 1 від 28.08.2015 щодо встановлення загальної вартості послуг та фактично виконаних робіт за цим Договором відповідно до підписаних сторонами Актів виконаних робіт.
Зазначеною Додатковою угодою № 4 внесені зміни до пункту 2.1 Договору №1 від 28.08.2015 з викладенням його змісту у новій редакції, за якою загальна вартість наданих послуг за цим договором становить 1 259 635,82 грн, без ПДВ, на розроблення 1367 проектів землеустрою, у тому числі у 2015 році - 2 проекти на суму 1 842,92 грн, у 2016 році - 1 365 проектів на суму           1 257 792, 90 грн. А оскільки позивачкою згідно з Актами виконаних робіт фактично надано послуги за вказаним Договором № 1 від 28.08.2015 на суму 919 617,08 грн, різниця між погодженою загальною вартістю послуг на 2016 рік (1 257 792, 90 грн) та фактично наданими послугами (919 617,08грн) складає суму недотриманого доходу в розмірі 338 175,82 грн.
Відповідачем у поданому до суду першої інстанції поясненні від 10.01.2023 та у відзиві на апеляційну скаргу не заперечується отримання позивачем оплати за фактично розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на загальну суму 920 538,54 грн за Договором № 1 від 28.08.2015, з посиланням на лист Управління агропромислового розвитку Дніпропетвської ОДА від 24.04.2023 №13 (сторони цього Договору), в якому повідомлялось про виконання ФОП Ткаченко К. О. Договору № 1 від 28.08.2015 на вказану суму. Тобто, враховуючи загальну суму за цим Договором, погоджену сторонами у Додатковій угоді № 4 до нього, - 1 259 635,82 грн, та вартість фактично виконаних робіт (наданих послуг) за повідомленням Управління -                      920 538,54 грн, сума недотриманого доходу за даними відповідача складає - 339 097,028 грн, що не спростовує висновку оцінювача у досліджуваному Звіті про оцінку від 13.12.2021.
Водночас апеляційний господарський суд з`ясував, що сума неотриманого доходу за Договором №1 від 28.08.2021 у розмірі 338 175,82 грн врахована при визначенні дохідної частини розрахунку упущеної вигоди лише за період з 05.08.2016 по 01.01.2017. Зазначена обставина відповідає умовам Договору, відповідно до яких згідно з Додатковою угодою № 3 від 28.12.2015 до Договору №1 від 28.08.2015 строк дії Договору продовжено до 31.12.2016.
Таке продовження строку дії Договору відповідає приписам пункту 4 частини 5 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", чинного на момент укладення Додаткової угоди № 3, оскільки зі змісту цієї Додаткової угоди убачається наявність виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили зазначене продовження, що підтверджено рішенням Комітету з конкурсних торгів Управління агропромислового розвитку Дніпропетровської ОДА, оформленого протоколом від 24.12.2015 № 5, та рішенням Дніпропетровської обласної ради від 04.12.2015 № 705-35/VI "Про обласний бюджет на 2016 рік".
Також дохідна частина розрахунку упущеної вигоди підставно включає суму доходів від виконання ФОП Ткаченко К. О. інших видів робіт та послуг, які потребують наявності сертифіката інженера-землевпорядника за іншими договорами, отриманих позивачем з 2014 до моменту анулювання відповідного сертифіката, що підтверджується податковими деклараціями за 2015, 2016 роки.
У звіті про оцінку від 13.12.2021 зазначено, що ФОП Ткаченко К. О. впродовж 2014, 2015, 2016 років мала основний вид діяльності: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, дохід отримувався від основного виду діяльності на підставі сертифіката. Дані обставини підтверджуються інформацією з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2020, відповідно до якої ФОП Ткаченко К. О. з моменту її державної реєстрації до 01.09.2016 мала основний вид економічної діяльності: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. Зміна видів економічної діяльності проведена шляхом державної реєстрації змін до відомостей про ФОП: 01.09.2016 14:10:36, номер запису: 22240010001094212.
У Звіті про оцінку від 13.12.2021 міститься обґрунтування обставин щодо врахування доходів, отриманих позивачем з серпня по грудень 2016 року, їх перерозподілення на попередні місяці та проведення коректної побудови грошового потоку в перший період прогнозування (з 05.08.2016 по 31.12.2016), оскільки відповідні роботи та послуги були надані позивачем контрагентам до анулювання сертифіката, а оплата їх була відтермінована, що пов`язано зі специфікою діяльності: потрібен час на погодження проекту, його затвердження тощо, після чого здійснюється розрахунок.
При побудові грошових потоків оцінювачем були проаналізовані щомісячні інші доходи (крім Договору № 1 від 28.08.2015) за рік, що передує прогнозованому періоду, які характеризуються такими показниками: серпень 2015 року - 24 730,00 грн;-вересень 2015 року - 45 800,00 грн; жовтень 2015 року - 28 106,54 грн; листопад 2015 року - 120 078,44 грн; грудень 2015 року - 50 808,54 грн; січень 2016 року - 20 210,00 грн; лютий 2016 року - 70 908,06 грн; березень 2016 року - 433 758,12 грн; квітень 2016 року - 467 329,41 грн; травень 2016 року - 235 104,45 грн; червень 2016 року - 482 552,21 грн; липень 2016 року - 359 054,06 грн.
Оскільки доходи за період, що аналізувався у Звіті, були досить нерівномірними з тенденцією до зростання, для побудови грошових потоків в прогнозованому періоді оцінювач, керуючись принципом розумної обережності, визначив середнє значення помісячних доходів, відкинувши чотири максимальних значення (березень, квітень, червень, липень 2016 року), а також два мінімальних (серпень 2015 року, січень 2016 року), як ті, що вибиваються із загального тренду.
У даному розрахунку оцінювач використав реальний грошовий потік у цінах, фіксованих на дату оцінки, без урахування прогнозованого рівня інфляції, внаслідок чого середнє значення (помісячне) базової величини для побудови грошового потоку визначено в сумі 91 801,01 грн. 
Таким чином, дохід (інший) в перший період прогнозування (05.08.2016-01.01.2017) склав 459 005,03 грн, та, відповідно, у подальші періоди прогнозування за запитом позивача визначені у таких розмірах: 2017 рік -         1 101 612,00 грн; 2018 рік - 1 101 612,00 грн, 2019 рік - 1 101 612,00 грн; 2020 рік - 1 101 612,00 грн; 2021 рік (01.01.2021 - 01.12.2021) - 1 005 296,00 грн.
У розрахунках ефективного валового доходу, зважаючи на загальну невизначену економічну ситуацію, а також специфіку ринку землевпорядних послуг (конкуренція, незавершеність основних завдань земельної реформи та еколого-економічні наслідки трансформації земельних відносин, тощо), оцінювач врахував коефіцієнт недоотримання доходів, який визначено на підставі даних опитування компаній, які надають подібні послуги, та складав в період до початку пандемії COVID-19: 0,8 - 0,9 та 0,7 - 0,75 після початку пандемії, що обумовлено загальним економічним спадом. При цьому, величина доходів, недоотриманих за Договором №1 від 28.08.2015, на зазначений коефіцієнт не коригувалася оцінювачем, з огляду на гарантованість отримання цього доходу за умовами Договору. 
Операційні витрати, пов`язані з отриманням доходу від діяльності ФОП            Ткаченко К. О., яка потребує наявності сертифіката інженера-землевпорядника, оцінювачем визначалися виходячи з показників, наданих позивачем за 2016 рік, як базових, і включав матеріальні витрати з орендної плати за приміщення офісу, витрат на оплату праці, відрахування на соціальні заходи.
За розрахунком, здійсненим у Звіті про оцінку від 13.12.2021, прогнозовані операційні витрати по періодам склали: з 05.08.2016 по 01.01.2017 -                    48 600,00 грн; за 2017 рік - 218 975,00 грн; за 2018 рік - 251 820,00 грн; за 2019 рік - 278 442,00 грн; за 2020 рік - 315 581,00 грн; з 01.01.2021 по 01.12.2021 - 335 934,00 грн. 
Також при здійсненні розрахунку упущеної вигоди оцінювачем суми доходів у кожному прогнозованому періоді коригувалися на величину податку, який складав 5% (позивач є платником єдиного податку).
За висновком оцінювача, відповідно до здійсненого ним розрахунку, ринкова вартість упущеної вигоди ФОП Ткаченко К. О. в результаті недоотримання доходу після анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника №011778 від 15.08.2014, при вирахуванні з доходу підприємця (визначеного шляхом застосування принципу розумної обережності) операційних витрат, передбачених чинним законодавством податків, із врахуванням застосованих коефіцієнтів (недоотримання доходів, дисконтування) становить за період з 05.08.2016 по 01.01.2017 - 628 760,00 грн; за 2017 рік - 591 350,00 грн; за 2018 рік - 457 900,00 грн; за 2019 рік - 389 890,00 грн; за 2020 рік - 254 500,00 грн; з 01.01.2021 по 01.12.2021 - 210 750,00 грн, що в загальній сумі складає 2 533 150,00 грн.
Всі зазначені у розрахунку показники підтверджені наданими для дослідження оцінювачу такими доказами: Договір про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок №1 від 28.08.2015 з додатками, Додаткова угода №1 від 04.09.2015 до Договору №1 від 28.08.2015, Додаткова угода №2 від 23.11.2015 до Договору №1 від 28.08.2015, Додаткова угода №3 від 28.12.2015 до Договору №1 від 28.08.2015, Додаткова угода №4 від 16.01.2016 до Договору №1 від 28.08.2015, Договір №054 оренди (найму) приміщень від 01.02.2016; Акт №1 від 01.02.2016 прийому-передачі нерухомого майна в оренду (найм) до Договору №054 від 01.02.2016; елементи операційних витрат на оплату праці та відрахування на соціальні внески за 2016 рік (помісячно); податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця Ткаченко К. О. за 3 квартали 2015 року, за 2015 рік, за 1 квартал 2016 року, за три квартали 2016 року, за 2016 рік, з квитанціями №2 про підтвердження їх доставлення та прийняття органом ДПІ, які прийняті оцінювачем в якості джерела вихідних відомостей в частині документального обґрунтування суми доходів та  витрат для здійснення розрахунку упущеної вигоди позивача від недоотримання доходів внаслідок анулювання сертифіката землевпорядника.
Звіт про оцінку від 13.12.2021 підписаний оцінювачем Давиденко О. Є, яким безпосередньо проводилася оцінка майна, і скріплений підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - директором ТОВ "Бюро "Ваш експерт+" Счастлівцевою І.М. та відтиском печатки товариства.
Щодо обґрунтованості моральної шкоди
В обґрунтування вимог про стягненні з відповідача моральної шкоди позивачка, посилаючись на подані докази, стверджувала, що постановлення відповідачем протиправного Наказу № 202 від 05.08.2016 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, а також подальші протиправні дії і бездіяльність відповідача щодо не виправлення негативних шкідливих наслідків цього Наказу, призвели до припинення позивачкою підприємницької діяльності з виготовлення документації з землеустрою та оцінки землі, негативно вплинули на ділову репутацію позивачки та її приниження, позивачка змушена була оскаржувати у судових інстанціях протиправність прийнятого відповідачем наказу та доводити відсутність у її діях порушень чинного законодавства. 
Крім того, відповідач через офіційний сайт Держгеокадастру та Реєстр інженерів-землевпорядників розповсюджував недостовірну інформацію про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К. О , яка реально шкодила професійній репутації позивачки, і продовжував це робити після набрання законної сили рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах №804/3986/17 та № 804/5700/16 до звернення позивачки з цим позовом до господарського суду. 
Наслідком таких дій відповідача стало формування негативної думки у осіб, які є потенційними споживачами послуг позивачки, знищення престижу ФОП Ткаченко К. О. як кваліфікованого інженера-землевпорядника серед численного кола осіб. 
Наведене підтверджується наданими до матеріалів справи листами ФГ "Славутич" від 01.12.2021, СТОВ "Більшовик" від 09.12.2021, СФГ "Смена" від 30.12.2021, у яких останніми відмовлено ФОП Ткаченко К. О. у співробітництві з посиланням на розміщену на сайті Держгеокадастру інформацію про анулювання Наказом № 202 від 05.08.2016 позивачці сертифіката інженера-землевпорядника.
Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Перевіривши доводи скаржника в межах підстав оскарження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги з огляду на таке.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення з держави (Державного бюджету України) майнової та моральної шкоди, завданої позивачці протиправними рішеннями та бездіяльністю державного органу (Держгеокадастру).
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Статтею 23 ЦК України, серед іншого, унормовано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У свою чергу, згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Норми статті 1173 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності та полягають у тому, що наявність вини таких органів не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідними для доказування у спорах про стягнення шкоди.
Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (аналогічні висновки щодо питання особливостей деліктної відповідальності органів державної влади викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Ураховуючи наведені висновки та підстави заявленого позову, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння позивачці майнової та моральної шкоди у цій справі судам належало встановити: наявність такої шкоди; протиправність рішень та бездіяльності завдавача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправними рішеннями/бездіяльністю та завданою шкодою.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками. Як наслідок місцевий господарський суд відхилив похідні, на думку цього суду, вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрат на виготовлення Звіту про незалежну оцінку упущеної вигоди. 
Однак, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції правильно не погодився з обґрунтованістю таких висновків, адже вони є помилковими в частині визначення похідного характеру заявлених самостійних вимог (в силу частини четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди) та такими, що зроблені без належного дослідження наявних у справі доказів та встановлення дійсних обставин цієї справи. 
Так, задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний господарський суд виходив із того, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт завдання їй майнової та моральної шкоди, неправомірність рішень та бездіяльності відповідача, а також причинний зв`язок між такими рішеннями/бездіяльністю та настанням шкоди. 
Щодо протиправності рішень та бездіяльності
З позовної заяви вбачається, що звертаючись з цим позовом, позивачка доводила про завдання їй шкоди неправомірними рішеннями відповідача про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ФОП Ткаченко К. А. та допущеною ним (відповідачем) бездіяльністю щодо своєчасного внесення до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників достовірної інформації щодо позивачки.
Як встановив суд апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи:
- чинною постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі №804/3986/17 визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру про внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О., оформлене протоколом засідання Кваліфікаційної комісії №8 від 02.08.2016;
- чинною постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 804/5700/16 скасовано Наказ № 202 від 05.08.2016 Держгеокадастру в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката від 15.08.2014 № 011778 інженера-землевпорядника Ткаченко К. О. ;
- відповідачем не надано суду доказів спростування обставин того, що у період часу, а саме після набрання зазначеним судовим рішенням у справі №804/5700/16 законної сили та до звернення ФОП Ткаченко К. О. до суб`єкта оціночної діяльності для здійснення розрахунку упущеної вигоди, відповідач не виконував покладених на нього повноважень щодо своєчасного внесення до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників достовірної інформації про скасування судовим рішенням неправомірного наказу. 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд зазначає, що неправомірність рішень Держгеокадастру, якими було зумовлено та безпосередньо здійснено анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника позивачки, підтверджена судовими рішеннями у справах № 804/5700/16 та №804/5700/16, а встановлені апеляційним судом обставини протиправної бездіяльності відповідача (щодо тривалого невчинення дій з видалення недостовірної інформації з відповідного Державного реєстру) скаржником не спростовані.
Щодо наявності та розміру майнової шкоди
Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин (якби її право не було порушене) вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.
Відповідно до змісту постанови, що оскаржується, господарський суд апеляційної інстанції надав правову оцінку Звіту про оцінку упущеної вигоди, виготовленого сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, а також інших поданих позивачкою доказів - податкових декларацій, розрахунків, договорів.
Верховний Суд враховує, що звіт про оцінку майна (майнових прав) є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.
У відповідності до вимог абзацу третього частини другої статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються, зокрема, інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).
У цій справі підставою позову про відшкодування збитків та моральної шкоди позивачкою зазначено неправомірне рішення відповідача про анулювання її кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, тобто документа, що дає право здійснювати складення документації із землеустрою (стаття 68 Закону України "Про землеустрій").
З наведеного слідує, що складання Звіту про оцінку упущеної вигоди (для майнових прав позивачки) оцінювачем, який, як встановлено апеляційним судом, є кваліфікованим та сертифікованим фахівцем і якому дозволена практична оціночна діяльність з такого напрямку як оцінка майнових прав, є правомірним, а сам Звіт є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру упущеної вигоди.
Водночас аргументи скаржника про те, що Звіт про оцінку упущеної вигоди не відповідає вимогам статей 98-109 ГПК України є безпідставними, оскільки такий звіт не є висновком експерта, що виключає можливість застосування до нього вказаних процесуальних норм. Натомість вказаний Звіт є письмовим доказом у розумінні статті 91 цього Кодексу, який підлягає оцінці судом у встановленому статтею 86 ГПК України порядку у сукупності з іншими доказами у справі, про що вірно зазначено судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові.
За результатом такої оцінки апеляційний суд, серед іншого, з`ясував, що: у Звіті про оцінку упущеної вигоди розрахунки при здійсненні оцінки упущеної вигоди проводились з урахуванням національних та міжнародних стандартів оцінки фінансової звітності та бухгалтерського обліку, методик оцінки майна; оцінювачем, серед іншого, було вивчено подані замовником відповідні документи та інформацію, виконано розрахунки та проведений їх аналіз; величина упущеної вигоди визначена дохідним підходом; оцінювачем було враховано недоотриманий дохід за вже укладеним Договором №1 від 28.08.2015, з урахуванням додаткових угод до нього; у розрахунках ефективного валового доходу оцінювачем було зменшено прогнозовані доходи на коефіцієнт недоотримання доходів (окрім доходів, недоотриманих за Договором №1 від 28.08.2015 з огляду на гарантованість отримання цього доходу за умовами Договору) та на суми операційних витрат та податкових платежів.
При цьому судом апеляційної інстанції встановлено (про що детально зазначено вище у описовій частині цієї постанови), що всі зазначені у розрахунку показники підтверджені наданими для дослідження оцінювачу відповідними доказами.
Ураховавши зазначене та з`ясувавши, що Звіт про оцінку упущеної вигоди підписаний оцінювачем, скріплений підписом керівника та відтиском печатки суб`єкта оціночної діяльності, апеляційний господарський суд дійшов висновку про прийняття цього доказу як належного.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного господарського суду про обґрунтованість здійсненого оцінювачем розрахунку, за яким ринкова вартість упущеної вигоди ФОП Ткаченко К. О. в результаті недоотримання доходу після анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника за період з 05.08.2016 по 01.12.2021 у загальній сумі складає 2 533 150,00 грн.
Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують, натомість зводяться до переоцінки доказів та встановлення інших фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України. При цьому як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, контррозрахунку упущеної вигоди відповідачем не надано.
У іншій частині заявлених до стягнення реальних збитків (витрат, які позивачка зробила для відновлення свого порушеного права), а саме вартості Звіту про оцінку упущеної вигоди у сумі 22 000,00 грн, апеляційний господарський суд встановив, що розмір таких витрат підтверджено матеріалами справи, а саме: квитанцією № 1-1611К від 03.06.2021 на суму        11 000,00 грн та платіжним дорученням № 229 від 05.11.2021 на суму                 11 000,00 грн.
Щодо наявності та розміру моральної шкоди
У справі, яка переглядається Верховним Судом, суд апеляційної інстанції з`ясував, що позивачка пов`язувала завдання моральної шкоди у сумі             264 336,00 грн, зокрема, у вигляді приниження її ділової репутації як суб`єкта господарювання зазначеними вище протиправними рішенням та бездіяльністю відповідача. Також стверджувала, що наслідком таких дій відповідача стало формування негативної думки про позивачку як кваліфікованого інженера-землевпорядника у осіб, які є потенційними споживачами її послуг (робіт) у сфері землеустрою, що підтверджено наданими до матеріалів справи листами ФГ "Славутич" від 01.12.2021, СТОВ "Більшовик" від 09.12.2021, СФГ "Смена" від 30.12.2021, у яких останніми відмовлено у співробітництві з посиланням на розміщену на сайті Держгеокадастру інформацію про анулювання наказом №202 від 05.08.2016 позивачці сертифіката інженера-землевпорядника.
Як зазначалось вище, відповідно до вимог статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації фізичної особи. 
Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 823/782/16).
Водночас при визначенні розміру відшкодування суд має враховувати засади розумності та справедливості. 
Зважаючи на доказове підтвердження позивачкою обставин того, що протиправними рішенням та тривалою бездіяльністю відповідача було принижено її ділову репутацію як суб`єкта господарювання у сфері землеустрою, суд апеляційної інстанції зазначив про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, однак, керуючись принципами розумності та виваженості, дійшов висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення її розміру до 100 000, 00 грн.
Верховний Суд враховує, що розмір справедливої матеріальної компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ділової репутації, визначається судом на свій розсуд з урахуванням всіх обставин справи.
Водночас колегія суддів вважає, що у цій справі судом апеляційної інстанції у повній мірі з`ясовано обставини щодо підтвердження факту приниження ділової репутації позивачки неправомірними рішенням та бездіяльністю відповідача, належним чином досліджено пов`язані з цим докази та вірно враховано принципи розумності та справедливості.
Щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними рішеннями/бездіяльністю і збитками
У спірних правовідносинах причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком протиправних рішень та бездіяльності державного органу як заподіювача шкоди.
Як зазначено вище, позивачка у цій справі стверджувала, що саме внаслідок протиправного Наказу № 202 від 05.08.2016 (про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. ) та неправомірної бездіяльності відповідача (щодо невчинення дій з видалення недостовірної інформації) їй було завдано збитків та моральної шкоди, зокрема у вигляді приниження ділової репутації.
Частиною восьмою статті 68 Закону України "Про землеустрій" унормовано, що забороняється складення документації із землеустрою, зокрема, особою, яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною.
Ураховуючи наведені норми, існування причинно-наслідкового зв`язку між Наказом Держгеокадастру № 202 від 05.08.2016 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Ткаченко К.О. та наявністю у останньої збитків (як реальних, так і упущеної вигоди) внаслідок втрати нею права здійснювати складення документації із землеустрою вбачається очевидним. 
У зв`язку з викладеним, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що причинно-наслідковий зв`язок полягає у протиправному позбавленні відповідачем можливості позивачки здійснювати підприємницьку діяльність зі складання документації із землеустрою та оцінки земель, яка без наявності кваліфікаційного сертифікату заборонена законом.
При цьому, за встановлених апеляційним судом обставин, зазначене неправомірне рішення та допущена відповідачем бездіяльність зумовили, зокрема, внесення до відповідного реєстру недостовірної інформації, що, потягло за собою несприятливі наслідки у виді приниження ділової репутації позивачки, тобто спричинило їй моральної шкоди.  
Отже, суд апеляційної інстанції вірно керувався тим, що саме внаслідок протиправних рішень та бездіяльності Держгеокадастру позивачці завдано збитків та моральної шкоди у спірних правовідносинах.
З урахуванням наведеного вище у сукупності, апеляційний господарський суд встановив доведення позивачкою наявності: (1) реальних збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди; (2) протиправність рішень відповідача та його бездіяльності як завдавача шкоди; (3) наявність причинного зв`язку між протиправними рішеннями/бездіяльністю та завданими збитками/шкодою.
Зважаючи на встановлення судом апеляційної інстанції наявності усіх трьох умов, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Таким чином, висновок апеляційного суду про стягнення з держави на користь позивачки збитків та моральної шкоди, завданих неправомірними рішеннями та бездіяльністю відповідача, ґрунтується на встановлених обставинах та оцінених доказах, а також повністю узгоджується з приписами чинного законодавства.
Аргументи скаржника про невірне застосування судом апеляційної інстанції норм права через неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10.08.2020 у справі № 522/1611/17, від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18, від 24.12.2019 у справі № 823/59/17, від 23.01.2020 у справі №580/1617/19, колегія суддів вважає помилковими, оскільки такі висновки не є релевантними до обставин цієї справи. 
Верховний Суд відхиляє також як помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувана постанова ухвалена без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 (щодо застосування стандарту вірогідності доказів), оскільки встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у зазначених справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів. 
Інші аргументи скаржника щодо порушення норм процесуального права в контексті повноти оцінки доказів та встановлення обставин справи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині постанови, та зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин, що відповідно до приписів статті 300 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Зважаючи на викладене, оскаржувана постанова у цій справі ухвалена у відповідності до норм чинного законодавства, тому доводи скаржника про невірне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів відхиляє з підстав їх необґрунтованості.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення у справі, Верховний Суд не встановив порушення та невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.
На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Держгеокадастру та необхідність залишення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у цій справі без змін.
Частиною третьою статті 332 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Оскільки за результатом касаційного перегляду справи Верховний Суд вирішив за необхідне залишити оскаржувану постанову апеляційного господарського суду без змін, тому її виконання, зупинене ухвалою від 29.02.2024, підлягає поновленню.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі № 910/13222/22 залишити без змін.
3. Поновити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 у справі № 910/13222/22. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                К. М. Огороднік 
Судді                                                                                                    С. В. Жуков 
                                                                                                    В. І. Картере