П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 квітня  2024 року                                                                                       місто Київ
            
Справа № 360/1571/19
Провадження№22-ц/824/3317/2024
 
Резолютивна частина постанови оголошена 10 квітня 2024 року
Повний текст постанови складено 11 квітня 2024 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                        суддів   Євграфової Є.П., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Мандрики О.П.
 
учасники справи:     позивач          ОСОБА_1 
відповідачі    ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною    ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2023 року у справі за заявою  ОСОБА_4 про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди за нововиявленими обставинами, - 
 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року по справі № 360/1571/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року його позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення. Зазначене рішення суду було предметом розгляду судів апеляційної та касаційної інстанції, за результатами яких залишене без змін. 

 
Зазначає, що ухвалюючи рішення  у справ суди не дослідили  докази належним чином, не дали йому можливості вступити в дебати  з відповідачами, не дослідили  обставини справи в повній мірі та не прийняли до уваги письмові пояснення. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року по справі № 360/1571/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди за нововиявленими обставинами.     Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, ОСОБА_2   подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження  розгляду до суду першої інстанції .
Зазначає про те, що вирішуючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, позивач заявляв клопотання про долучення до матеріалів справи оригінали квитанцій  про сплату його кредитів, а тому 20 листопада 2023 року  він подав до канцелярії суду першої інстанції  вказані квитанції, які були приєднані до матеріалів справи, але не досліджені судом. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Ковальчук Я.Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги.
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_3 адвокат Ковальчук Я.Г заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.10.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без задоволення. Рішення мотивовано тим, що в матеріалах справи немає жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів щодо того, що позивач передав кошти відповідачам; крім того, є розписка позивача про відсутність у нього будь-яких фінансових претензій до відповідачів.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року - без змін. Суд апеляційної у своєму рішенні навів аналогічне, як і останній, обґрунтування.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року - без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
13 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача. Аргументував тим, що позивач намагався повторно оскаржити рішення судові рішення, які вже були предметом касаційного перегляду.
Ухвалами Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2023 року та 4 липня 2023 року відмовлено у прийнятті заяв ОСОБА_2 .
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва  від 18 грудня 2023 року відмовлено у  задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року по справі № 360/1571/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди за нововиявленими обставинами.     Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходи з того,  що   наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні положень цивільного процесуального законодавства, а тому вплинути на висновки суду при постановленні рішення не могли.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»       № 4 від 30.03.2012 року, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.
Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
За приписами п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»       № 4 від 30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Звертаючись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, заявник посилається на те, що  ухвалюючи рішення  у справ суди не дослідили  докази належним чином, не дали йому можливості вступити в дебати  з відповідачами, не дослідили  обставини справи в повній мірі  та не прийняли до уваги письмові пояснення.
Щодо цих доводів, суд першої інстанції вірно зазначив, що звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, заявник посилається на обставини, які, як на його думку, докази належним чином були досліджені, не дали йому можливості вступити в дебати  з відповідачами, не дослідили  обставини справи в повній мірі  та не прийняли до уваги письмові пояснення.
Водночас заявником не доведено, що обставини, на які він посилається, як на підставу для перегляду рішення суду від 28 жовтня 2021 року є нововиявленими, оскільки зміст заяви зводиться до переоцінки доказів та непогодженням з винесеним рішенням, а тому такі обставини не можуть бути підставами для перегляду рішення суду.
При цьому, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Обставина, яка виникла пізніше, є такою, що не могла бути врахована судом при розгляді справи, тому є підставою для нового звернення до суду.
За таких обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача, що заявник фактично ставить питання про переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.
Пунктом  6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Таким чином, зазначені обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не є підставами для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, передбаченими статті 423 ЦПК України, та ці обставини не спростовують факти, встановлені судом на час розгляду справи і покладені в основу судового рішення, та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається
За таких обставин колегія суддів вважає, що заявником не наведені обставини, які б могли кваліфікуватися як нововиявлені в розумінні положень ЦПК України як підстави для скасування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, оскільки обставини, зазначена заявником, не є в розумінні чинного законодавства України нововиявленими.
Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Нових доказів до апеляційної скарги ОСОБА_2 не надано, підстави для переоцінки доказів, які наявні в матеріалах справи, відсутні.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст.ст.259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від  18 грудня 2023 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                                А.М. Стрижеус
 
            Судді:                                                                                   Є.П. Євграфова
            
                                                                                              О.І. Шкоріна