УХВАЛА 
 
03 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 457/1/24
 
провадження № 61-7159ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 квітня 2024 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, нарахування та стягнення індексації та компенсації за ненараховану заробітну плату, відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Трускавецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, нарахування та стягнення індексації та компенсації за ненараховану заробітну плату, відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 .
Судовий розгляд призначено у порядку загального позовного провадження                                  з проведенням підготовчого судового засідання.
 
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про повернення до підготовчого засідання у справі.
 
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення до підготовчого засідання відмовлено.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області                        від 28 березня 2024 року повернуто заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої              статті 357 ЦПК України.
 
У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 квітня 2024 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2024 року.
 
Подана, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 квітня 2024 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2024 року скасувати, не зазначаючи при цьому яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду касаційної скарги, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Також суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що з огляду на інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень 18 квітня 2024 року Трускавецьким міським судом Львівської області та 06 травня 2024 року Львівським апеляційним судом не ухвалювалися судові рішення у справі                                   № 457/1/24.
 
Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення                          у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду                                у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження                         у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
Отже,  ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам                           статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній чітко викладених вимог касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України.
 
Також касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених                                           статтею 392 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців 1, 2 частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 сформована у системі «Електронний суд»,                проте доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу - ОСОБА_2 копії касаційної скарги заявником не надано.
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції докази надсилання листом з описом вкладення копій касаційної скарги та доданих до неї документів усім учасникам справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 квітня 2024 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець