ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9135/23                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Каліновська А.В.,                                                                                                                                                Суддя-доповідач Кобаль М.І.      

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Василенка Я.М., Ганечко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області №971010136936 від 18.05.2023   «Про перерахунок пенсії»   про визначення ОСОБА_1    загального проценту пенсії від заробітку   у розмірі 56%, яким було встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з її стажу роботи на посаді судді - 36 років 4 місяці 2 дні, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Черкаським апеляційним судом за №04-24/83/2020 від 20.02.2020, починаючи з 19.02.2020, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року значений позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, починаючи з 09.02.1993 року, ОСОБА_1 працювала народним суддею Придніпровського народного суду м. Черкаси, а з 01.06.1999   суддею Черкаського обласного суду (Апеляційного суду Черкаської області).
Відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 №3195/0/15-16 суддю ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Черкаської області у відставку, починаючи з 13.12.2016. Станом, на дату звільнення позивачка відпрацювала суддею понад 20 років.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2017 у справі №712/9425/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Черкаській області у перерахунку призначеного позивачці довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання позивачці, як судді у відставці із розрахунку 90 % суддівської винагороди. Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість за довічним щомісячним грошовим утриманням як судді у відставці (різницю між виплаченим та перерахованим розмірами), починаючи з 26 січня 2017 року і до часу проведення такого перерахунку. 
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №712/9425/17 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області залишено без задоволення, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2017 без змін.
20.02.2020 Черкаський апеляційний суд видав ОСОБА_1 довідку №04-24/83/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.01.2020, згідно з якою її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 208 098,00грн, у тому числі: посадовий оклад   115 610,00грн, доплата за вислугу років (80%)   92 488,00грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року у справі №580/3131/20 позов задоволено частково. 
Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Черкаській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.03.2020, на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-24/83/2020 від 20.02.2020. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області, з 01.03.2020, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-24/83/2020 від 20.02.2020 із урахуванням раніше проведених виплат. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 без змін.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.05.2022 року у справі №580/3131/20 касаційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області задоволено частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 скасовано в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області, з 01.03.2020, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-24/83/2020 від 20.02.2020 із урахуванням раніше проведених виплат. 
Прийнято у скасованій частині нове судове рішення, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до статті 142 Законом України   «Про судоустрій і статус суддів»   від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-24/83/2020 від 20.02.2020, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 залишено без змін.
Згідно з даними перерахунку пенсії від 25.05.2022 року у пенсійній справі позивачки,  починаючи з 25.05.2022 пенсія останньої перерахована за рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 26.05.2022 року №971010136936. Зазначено, що повний страховий стаж становить - 51 рік 7 місяців 25 днів, страховий стаж до 01.01.2004 року -    38 років 8 місяців 12 днів, страховий стаж після 01.01.2004 року -   12 років 11 місяців 13 днів. Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 56,00 %.
15.06.2022 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Черкаській області, в якій просила зарахувати до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м.Черкаси - 6 місяців 5 днів, роботу стажистом на посаді помічника прокурора прокуратури Смілянського району Черкаської області   5 місяців 4 дні, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м.Черкаси   25 днів, роботу слідчим прокуратури Соснівського району м.Черкаси   2 роки 1 місяць 6 днів, роботу старшим помічником прокурора прокуратури Придніпровського району м.Черкаси 6 років 7 місяців 9 днів, роботу помічником прокурора прокуратури м.Черкаси   5 місяців 23 дні, роботу в.о. старшого помічника прокурора прокуратури Черкаської області   4 місяці 15 днів, роботу народним суддею Апеляційного суду Черкаської області   17 років 6 місяців 13 днів, а всього -   36 років 4 місяці 2 дні та виплачувати їй, як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі, визначеному з урахуванням вказаного стажу.
Згідно з листом ГУ ПФУ в Черкаській області від 14.07.2022 року №3562-3277/Ш-03/8-2300/21, починаючи з 14.12.2016 року, ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ   «Про судоустрій і статус суддів». Стаж судді, який дає право на відставку, становить 36 років 4 місяці 2 дні відповідно до розрахунку Апеляційного суду Черкаської області. Стаж роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 23 роки 10 місяців 6 днів. 
Також, зазначено, що на виконання постанови Верховного суду від 04.05.2022 у справі №580/3131/20, пенсійний орган здійснив, з 19.02.2020, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до   ст.142 Закону №1402-VІІІ,   на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 №04-24/83/2020, без обмеження граничного розміру. 
Після проведеного перерахунку, розмір щомісячного довічного грошового утримання, з 01.19.2020 становить - 116 534,88 грн (208 098,00грн (суддівська винагорода, відповідно до вказаної вище довідки) х 56%). 
Відсоток розрахунку визначено, згідно з п.3   ст.142 Закону №1402-VІІІ, що діє на дату перерахунку розміру пенсії позивачки   56% (за 20 років   50%, понад 20 років   3 роки х 2% = 6%, 50% +6% = 56%). 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 року по справі 580/4625/22, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо незарахування під час перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 , на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 стажу, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді Придніпровського районного суду м. Черкаси та судді Апеляційного суду Черкаської області, також половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім, Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 6 місяців 5 днів, роботу стажистом на посаді помічника прокурора прокуратури Смілянського району Черкаської області - 5 місяців 4 днів, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 25 днів, роботу слідчим прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 2 роки 1 місяць 6 днів, роботу старшим помічником прокурора прокуратури Придніпровського району м. Черкаси - 6 років 7 місяців 9 днів, роботу помічником прокурора прокуратури м. Черкаси - 5 місяців 23 дні, роботу в.о. старшого помічника прокурора прокуратури Черкаської області - 4 місяці 15 днів. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, зарахувавши до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 6 місяців 5 днів, роботу стажистом на посаді помічника прокурора прокуратури Смілянського району Черкаської області - 5 місяців 4 днів, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 25 днів, роботу слідчим прокуратури Соснівського району м. Черкаси - 2 роки 1 місяць 6 днів, роботу старшим помічником прокурора прокуратури Придніпровського району м. Черкаси - 6 років 7 місяців 9 днів, роботу помічником прокурора прокуратури м. Черкаси - 5 місяців 23 дні, роботу в.о. старшого помічника прокурора прокуратури Черкаської області - 4 місяці 15 днів, роботу суддею Апеляційного суду Черкаської області - 17 років 6 місяців 13 днів, а всього - 36 років 4 місяці 2 дні, про що встановлено в постанові Соснівського районного суду в справі №712/9425/17, та виплатити недоотриману різницю між фактично виплаченою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.
22.11.2022 Черкаським окружним адміністративним судом у справі 580/4625/22 було ухвалено додаткове рішення щодо зарахування до стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботу народним суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси - 6 років 3 місяці 23 дні. Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, зарахувавши додатково до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботу народним суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси - 6 років 3 місяці 23 дні, та з таким урахуванням виплатити недоотриману різницю між фактично виплаченою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.
01.09.2023 року, через електронний кабінет, ОСОБА_1    звернулася до ГУ ПФУ в Черкаській області про здійснення перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу судді згідно вищевказаних судових рішень та розрахунку стажу в матеріалах пенсійної справи - 36 років 4 місяці 2 дні, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, виданої Черкаським апеляційним судом за №04-24/83/2020 від 20.02.2020 та виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020.
29.09.2023 року ГУ ПФУ в Черкаській області, через електронний кабінет, надало відповідь № 12504-12195/Ш-03/8-2300/23 за підписом начальника Т. Хилик , в якій зазначило, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 та додаткового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №580/4625/22,  пенсійним органом зараховано ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи, зазначені у цих рішеннях; розмір щомісячного довічного грошового утримання із 03.05.2023 року не змінився і становить 56% суддівської винагороди. Отже покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем виконано. Також зазначено, що відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82%.
На виконання вказаних судових рішень відповідач 18.05.2023 перерахував щомісячне довічне грошове утримання позивача, виходячи із відсоткового розрахунку пенсії від заробітку - 56% та прийняв оскаржуване рішення № 971010136936.
Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивачка звернулася до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням зарахованого стажу на прокурорських посадах та на посаді народного судді, ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу понад 36 років.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до   ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією   Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України   встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно   статті 64 Конституції України   конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України   незалежність і недоторканність судді гарантуються   Конституцією   і законами України.
Частиною першою   статті 126 Конституції України   визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується   Конституцією   і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом,   Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI   (далі -   Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до частини 1   статті 142 Закону №1402-VIII   судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого   статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним   Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII).
Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим   Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим   Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень   Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного   Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020   визнані такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень   Закону №1402-VIII   зі змінами.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що починаючи з 19 лютого 2020 року, у ОСОБА_1 виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, відповідно до   Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Черкаській області здійснено призначення та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56%.
Мотивуючи правомірність прийнятого рішення щодо не зарахування вказаного стажу роботи до стажу судді, відповідач посилається на норми діючого   Закону України №1402-VIII   та вказує про неправомірність різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів.
У свою чергу, ст. 137 Закону України №1402-VIII   передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена   законом   та надає право для призначення на посаду судді.
Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді, відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
До набрання чинності   Законом №1402-VIII   питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване   Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI   (далі - Закон №2453-VI).
За правилами частини першої   статті 120 Закону №2453-VI   суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається   статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI   до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону   № 2453-VI   (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим   Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності   Законом №2453-VI   зазначені правовідносини регулювались   Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів»   (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої   статті 43 Закону №2862-ХІІ   кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 142   Закону України №1402-VI   щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України №2862-ХІІ «Про статус суддів», чинного на день призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати  Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 36 років 04 місяці 02 дні, що підтверджується рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №580/4625/22, яке набрало законної сили та не потребує доказування.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).
За таких обставин, відповідно до частини третьої   статті 142 Закону України №1402-VIII   при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , пенсійний орган має врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі - повних 36 років.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що при визначенні позивачці розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 82%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 16 років * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими про наявність у ОСОБА_1 права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу понад 36 років.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали      Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод      1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1      ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії, без обмеження максимального розміру, починаючи з 01.03.2023 року, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано та незаконно.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема   людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями   та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1   ст. 6 КАС України).
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у   ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Як зазначено в п. 4.1   Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004   суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих   Конституцією   та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень   детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1   ст. 257 КАС України   за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1   ст. 260 КАС України   питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст.   242,   257,   260,   308,   310,   315,   316,   321,   322,   325,   328 КАС України, суд,
     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                                            Я.М. Василенко

                                                                                                             О.М. Ганечко                    

Повний текст виготовлено 17.05.2024 року