П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/24935/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Горовенко Анна Василівна 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
14 травня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити дії.
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 01.07.2021 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
06 лютого 2024 року позивач звернувся до суду із заявою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, у якій просив суд визнати протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з визначення додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку двох мінімальних заробітних плат, застосованих як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, на рівні 1600 грн.
В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №240/24935/21 неправомірно нараховано розмір доплати позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосувавши розрахункову величину для обчислення виплат на рівні 3200 грн (1600,00 грн х 2) з 01.01.2024.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити дії.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву, подану в порядку статті 383 КАС України задовольнити з підстав, викладених у апеляційній скарзі .
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача та відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не надано суду доказів, неналежного та неповного виконання відповідачем судового рішення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
За змістом частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Варто зауважити, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Тобто, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
З матеріалів справи вбачається, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року уданій справі набрало законної сили відповідно до ст.255 КАС України. Житомирським окружним адміністративним судом 13 травня 2022 року видано виконавчий лист на виконання даного рішення.
Відповідно до інформації про перерахунок пенсії, позивачу з 11.10.2021 проведено перерахунок та виплату пенсії на виконання рішення суду.
Не погоджуючись із проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахунком пенсії на виконання рішення суду у справі №240/24935/21, вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду із заявою у порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, вказавши на неналежний розрахунок розміру доплати до пенсії на виконання рішення суду.
Оцінюючи позицію апелянта, та даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення заст. 382 Кримінального кодексу України.
Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 240/24935/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
На виконання рішення суду, ОСОБА_1 проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з 01.07.2021 виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, в сумі – 12000,00 грн. (6000,00 грн. х 2), з 01.12.2021 – 13000,00 грн. (6500,00грн. х 2), з 01.10.2022 року – 13400,00грн. (6700,00 грн. х 2).
З 01.01.2024 при перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду – 1600 грн.
Після надходження вимоги відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.01.2024 №865 Головним управлінням був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті якого, розмір підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 з 01.01.2024 становить 3200 грн.
Сума донарахованих коштів за період з 01.07.2021 року по 31.01.2024 року складає 128160,00грн.
Таким чином, з 01.02.2024 виплата належної суми пенсії здійснюється з урахуванням призначеної надбавки згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №240/24935/21 в розмірі 8639,07 грн.
Крім того, пенсійний орган зауважив, що період виплати підвищення до пенсії, встановленого рішенням суду, може бути обмежений подальшими змінами в законодавстві чи зміною правового статусу позивача. При цьому, відповідач вказав, що такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 23.05.2018 у справі №820/680/16, який, зокрема, зазначив, що рішення суду набирає чинності і діє до фактичної зміни обставин чи зміни правового регулювання питання його виконання.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що передбачена статтею 39 Закону №796-ХІІ доплата є періодичним (щомісячним) платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена в часі.
Вирішуючи питання про зобов`язання нарахувати та виплатити відповідний періодичний платіж особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання такої доплати або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.
У разі зміни чинного законодавства України, яким регулюються питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, орган Пенсійного фонду України повинен керуватися нормами законів, чинними на час призначення (нарахування) виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Окрім того, згідно з усталеною судовою практикою (постанови Верховного Суду України від 23 квітня 2013 року №21-239а11, від 19 березня 2013 року №21-53а13, від 05 листопада 2013 року №21-293а13, від 07 липня 2014 року №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
Вказана правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі №620/2928/20.
З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, на статтю 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», якою визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, становить 1600 гривень, оскільки підвищення до пенсії позивача за проживання на території радіоактивного забруднення за рішенням суду визначено у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, але аж ніяк не в розмірі двох мінімальних заробітних платах.
Норма абзацу четвертого статті 8 Закону №3460 законодавчо, у відповідності до закону №1774, розмежовує показники мінімальної заробітної плати, яка застосовується при розрахунках оплати праці, та не пов`язаних із заробітною платою, з метою уможливлення використання мінімальної заробітної плати як ключового інструменту регулювання розміру оплати праці в країні.
Таким чином, в згаданій нормі відсутня однопредметність правового регулювання застосування величини заробітної плати. Є чітко визначена величина заробітної плати (як винагороди за виконану роботу, згідно Закону України «Про оплату праці») на 2024 рік у місячному розмірі: з 1 січня – 7100 гривень, з 1 квітня – 8000 гривень і чітко визначений розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.
Також, як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, інформацію про виконання даного рішення та про суму нарахованих, але не виплачених коштів (потребу) за період з 01.07.2021 року по 31.01.2024 року в розмірі 128160,00 грн. надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми “Реєстр судових рішень” ІКІС ПФУ.
Статтею 63 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Отже, враховуючи наведене, виплата заборгованості, яка нарахована на виконання рішення суду у справі №240/24935/21, здійснюється саме за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Фінансування пенсійних виплат відповідно до затвердженого на поточний рік бюджету Пенсійного фонду України здійснюється в порядку визначеному розділом ІХ «Виконання бюджету Пенсійного фонду України» Постанови 35-1.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано суду доказів, неналежного та неповного виконання відповідачем судового рішення, а відтак, звернення з заявою в порядку ст.383 КАС України до суду є необґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.