ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку 
на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги

16 квітня 2024 року                                                         м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Путильського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією постановою, провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Повернуто  ОСОБА_2  вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 .
На вказану постанову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду відносно ОСОБА_2 та прийняти нову постанову, якою притягнути останнього до відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Попри це, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 09.01.2024, вказавши, що про її існування не знав, оскільки не був повідомлений належним чином про дату засідання, а із оскаржуваною постановою ознайомився в приміщенні суду тільки 19.02.2024. У встановлений законом строк він не зміг подати апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що був госпіталізованим, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним був прощений з поважних причин і просить його поновити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта наведені в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу – повернути апелянту, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником,

ЄУНСС №721/1468/23 Головуючий у І інстанції: Стефанко У.Д.
Провадження №33/822/295/24 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ст. 124  КУпАП 
потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення.Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційним судом встановлено, що Постанова Путильського районного суду відносно ОСОБА_2 винесена 09 січня 2024 року і строк на її апеляційне оскарження закінчився 18 січня 2024 року.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 районним судом належним чином про розгляд справи відносно ОСОБА_2 не повідомлялося.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення ст. 294 КУпАП не пов`язують перебіг строку на апеляційне оскарження із днем отримання копії постанови суду, а лише з днем її проголошення. Отже, ця норма не пов`язує право апелянта на подання апеляційної скарги та порушення питання поновлення строку на апеляційне оскарження з моменту отримання ним копії постанови районного суду чи дізнання про неї.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 19.02.2024 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови суду першої інстанції від 09 січня 2024 року (а.с.23).
Отже, якщо навіть обчислювати строк на апеляційне оскарження постанови районного суду для ОСОБА_1 з 19 лютого 2024 року, то крайньою датою для подання апеляційної скарги останнім є 28 лютого 2024 року.
Більше того, ОСОБА_1 будучи безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди разом з ОСОБА_2 , не проявив власного інтересу та не зателефонував до суду, щоб дізнатися результат розгляду справи відносно останнього. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 скерував до суду через поштове відділення лише 05.04.2024, про свідчить долучений конверт до скарги, тобто поза межами встановленого процесуального строку (а.с.46). 
Твердження апелянта про те, що він не зміг подати апеляційну скаргу вчасно, оскільки був госпіталізованим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції. Так як з приєднаних ОСОБА_1 до апеляційної скарги медичних документів убачається, що він надійшов до урологічного відділення 07 березня 2024 року, однак крайньою датою подання апеляційної скарги було 28 лютого 2024 року. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточного рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. 
Отже, апеляційний суд вважає, що поважних причин, які б безумовно свідчили про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не наведено та апеляційною інстанцією не встановлено.
Так, норми діючого КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови суду. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судових розгляд.
Одним із елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника судового розгляду.
Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений скаржникові виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.
Обґрунтовуючи вище наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 294 КУпАП необхідно повернути апелянту.
На підставі наведеного, керуючись ст. 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1  у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Путильського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2024 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито. 
Апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути апелянту.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького                                 
апеляційного суду         Г.А. Станковська