ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/959/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                     Бєлової Л.В.
суддів:                    Аліменка В.О., Безименної Н.В.,            
за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У січні  2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати п. 14 рішення у формі протоколу від 30.09.2022 №208 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про відмову в призначенні та виплаті передбачених п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 виплат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок смерті пов`язаної із захистом Батьківщини старшини ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 30.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 21.08.2022 №321/КЦ/9690;
- зобов`язати Міністерство оборони України, Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 при значити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок смерті пов`язаної із захистом Батьківщини старшини ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 30.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 21.08.2022 №321/КЦ/9690 виплати, передбачені п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що згідно з чинним законодавством України член сім`ї - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. При цьому положення Закону не ставить у залежність спорідненість осіб між собою досягнення ними певного віку, тобто дитина вважатиметься дитиною особи незалежно від того, є вона повнолітньою чи ні. Отже, на переконання позивача, він є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , оскільки є його рідним сином.
Також апелянт зазначає, що на час звернення (08.08.2022) до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та на час прийняття відповідачем спірного рішення діяла редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону № 2489-ІХ від 29.07.2022, яка звужує коло осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги, якими виключено словосполучення «членів сім`ї», тому реалізація його права має здійснюватися за нормами законодавства, чинного на момент вираження його волевиявлення.   
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року   відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що до членів сім`ї померлого військовослужбовця, які отримують одноразову грошову допомогу незалежно від віку та працездатності, належать лише батьки та дружина (чоловік) померлого військовослужбовця. На час звернення позивачем із заявою про виплату вказаної допомоги останній є повнолітнім сином померлого військовослужбовця, тому у розумінні Сімейного кодексу України він не є дитиною, відповідно, не є особою, яка підпадає під визначення «член сім`ї військовослужбовця» та на яку поширюється положення ст. 16-1 Закону.
Також Міністерство оборони України зазначає, що обов`язковою умовою для визначення осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто спільні доходи та витрати тощо. Сам по собі факт проживання і реєстрації позивача із загиблим за однією адресою, не може свідчити про те, що вони проживали у відповідний час однією сім`єю.   
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
З метою необхідності заслухати учасників судового процесу щодо предмету позовних вимог, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року призначити справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 травня 2024 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеного на 15 травня 2024 року.
У судовому засіданні, яке відбулось 15 травня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначено справу до розгляду на 29 травня 2024 року.
Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні у приміщенні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги, вказуючи про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.
У зв`язку з технічною неможливістю здійснювати розгляд справи у режимі відеоконференції, представник позивача участь у судовому засіданні не брав, про що свідчить акт Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.04.2022 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом командира кадрів військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 23.03.2022 №12 старшину ОСОБА_2 призначено стрільцем 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 15.06.2022 №269 ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 23.03.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_4. Підстава бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №Б1 ДСК від 25.02.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.05.2022 встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала в наслідок отримання осколкових поранень в області голови під час виконання ним у складі військової частини НОМЕР_4 бойового завдання. Смертельні поранення отримані солдатом є такими, що були отримані під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини.
08.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою для оформлення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
З матеріалів справи вбачається, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 витребувані від в/ч НОМЕР_5 необхідні документи для призначення позивачу одноразової грошової компенсації, після чого, листом від 09.08.2022 №1/2210, заяву ОСОБА_1 з додатками направлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У подальшому, відповідно до пункту 14 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.09.2022 №208, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують чи позивач був членом сім`ї загиблого (посвідчення "Член сім`ї загиблого" або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків), неможливо встановити право позивача на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. У зв`язку з чим, документи повернуто позивачу на доопрацювання.   
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив, зазначивши, що матеріали справи не містять доказів підтвердження факту проживання позивача із загиблим, а також наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, як і перебування на утриманні загиблого. Тому, у межах спірних правовідносин, позивачем не доведено віднесення його до осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, які передбачені ст.16-1 Закону № 2011-XII, що зумовило б можливість відповідачем прийняття рішення про призначення відповідної грошової допомоги.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з статтями 40, 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами. Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII.
Відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Спірним у цій справі є правомірність рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 14 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.09.2022 №208 про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги.
Підставами такого рішення визначено ненадання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують чи позивач був членом сім`ї загиблого (посвідчення "Член сім`ї загиблого" або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків), без яких неможливо встановити право позивача на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Колегія суддів наголошує, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Згідно з пунктом 5 Порядку від 25.12.2013 №975 члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 5 Порядку від 25.12.2013 №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви, серед визначених, додаються копії: свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні). У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Відповідно до пункту 13 Порядку від 25.12.2013 №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
З огляду на викладене, розпорядник бюджетних коштів має право приймати рішення про повернення документів на доопрацювання у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю.
Суд першої інстанції правильно встановив, що у межах спірних правовідносин Міністерство оборони України не заперечується право членів сім`ї загиблого військовослужбовця на виплату одноразової грошової допомоги, установленої п.2 Постанови №168.
Як вбачається з пункту 14 протоколу від 30.09.2022 №208, документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги повернуті йому на доопрацювання.
Підставами для повернення документів позивача на доопрацювання визначено ненадання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_2 (посвідчення "Член сім`ї загиблого" або судове рішення про встановлення факту, що мас юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявника на отримання частки відповідної одноразової грошової допомоги.                         
Колегія суддів зазначає, що коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ, а саме:
-у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про виплату згаданої допомоги);
-батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення) (в редакції, чинній на момент прийняття рішення відповідача про повернення документів на доопрацювання).
Отже, вирішальним питанням у цій справі є з`ясування наявності у позивача правового статусу дитини загиблого військовослужбовця - ОСОБА_1 , або приналежності позивача до члена сім`ї такого військовослужбовця, перебування на його утриманні, як необхідних умов для виникнення у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні ст.16-1 Закону №2011-XII.
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Згідно з ч. 1-4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У частинах 1-2 статті 6 Сімейного кодексу України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Слід зазначити, що положення ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України кореспондуються зі ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III (далі - Закон України від 26.04.2001 № 2402-III), відповідно до якої дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведенні положення чинного законодавства України свідчать про те, що за загальним правилом особа втрачає правовий статус дитини із набуттям повноліття.
Матеріали справи свідчать, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, на момент загибелі свого батька - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4), який був військовослужбовцем, він вже мав правовий статус повнолітньої особи, а не дитини.
Верховного Суду у постанові від 06.07.2022 у справі №240/5809/18, зауважував, що Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII визначення "члена сім`ї" не містить. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Отже, Верховний Суд сформував правову позицію, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Такий самий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначав, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат,  спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для  спільного користування,  участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування  житловим приміщенням, інших обставин,  які засвідчують реальність  сімейних відносин.  
Проте, матеріали справи не містять доказів підтвердження факту проживання позивача з загиблим, а також наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, як і перебування на утриманні загиблого.     
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивач не довів віднесення його до осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, які передбачені ст.16-1 Закону № 2011-XII, що зумовило б можливість відповідачем прийняття рішення про призначення відповідної грошової допомоги, то Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, обґрунтовано прийняла рішення, оформлене пунктом 14 протоколу від 30.09.2022 №208, про повернення на доопрацювання документів позивача для призначення одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168.
Також суд першої інстанції правильно зазначив, що дії відповідача жодним чином не обмежували право позивача на одержання належних сум одноразової грошової допомоги, а є лише встановленою формою дискреційних повноважень відповідного державного органу, встановлених з метою усунення обґрунтованих сумнівів щодо можливості призначення такої допомоги. При цьому, позивач не позбавлений можливості реалізації свого права на одержання спірної грошової допомоги в майбутньому, дотримавшись усіх вимог чинного законодавства.
Колегія суддів з розумінням відноситься до ситуації, у якій опинився позивач, однак зауважує, що, з врахуванням приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, ОСОБА_1 жодним чином не може бути позбавленим легітимного права на призначення та отримання відповідної допомоги, за умови наявності у нього відповідних правових підстав.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність  правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.    243,    315,    316,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року -  залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна