ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2319/24 Справа № 201/2113/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бочкарь Роман Віталійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року в цивільній справі номер 201/2113/23 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та франшизи,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та франшизи, з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовував свої вимоги тим, що 28.06.2022 року на перехресті вул. Космічної та просп. Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , водієм та власником якого є позивач, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 .
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 року відповідачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована відповідачем ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» згідно з полісом №АР/001224450, який діяв на дату ДТП.
29.06.2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. засобами електронного зв`язку надіслано ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та інш., що отримані того ж дня.
Станом на 13.07.2022 року страховик не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Згідно з висновком №4507/22 від 29.07.2022 року експерта ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля, складає 100220,20грн.
29.09.2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. засобами електронного зв`язку направлено ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» заяву на оплату послуг експерта ОСОБА_3 , квитанцію за сплату послуг експерта, оригінал висновку експерта ОСОБА_3 , постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, рахунок із СТО ФОП ОСОБА_4 .
Сума страхового відшкодування не виплачена страховиком дотепер.
Згідно з актом №40 від 21.11.2022 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість робіт становить 137952,69 грн, з яких позивачем сплачено 37942,00 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» страхове відшкодування в сумі 99220,20 грн, витрати на послуги експерта в сумі 2120,00 грн, з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 36732,49 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та франшизи - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 89590,80 грн страхового відшкодування, 2120,00 грн витрат на послуги експерта, 4698,42 грн судових витрат, а всього 96409,22 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 36732,49 грн шкоди, спричиненої ДТП, 1881,83 грн судових витрат, а всього 38614,32 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бочкарь Р.В., подала апеляційну скаргу, просила cкасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2023 року по справі №201/2113/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, витрати з оплати судового збору у розмірі 2101,08 грн; витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу зі складання та подання апеляційної скарги в розмірі 5000,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції безпідставно стягнена сума шкоди, спричиненої ДТП, з ОСОБА_1 , що покривалась страховою сумою, яку повинен сплатити ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна». Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 - власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» (державний номер НОМЕР_2 ) була застрахована у ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» згідно з полісом №АР/001224450, який діяв на дату ДТП, страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130000,00 грн.
Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити в задоволенні таких позовних вимог. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: №204/5314/18 від 25.11.2021 року; №208/2600/17 від 27.10.2021 року
В порушення законодавчих вимог, правових висновків Верховного Суду та умов полісу №АР/001224450, судом першої інстанції зі страховика – ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» стягнуто страхового відшкодування в сумі 89590,80 грн, а з ОСОБА_1 стягнуто 36732,49 грн шкоди, спричиненої ДТП.
Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 03.06.2021 року по справі №461/2217/19.
Висновок №4507/22 від 29.07.2022 року експерта ОСОБА_3 , наданий позивачем на обґрунтування шкоди, спричиненої ДТП є значно завищеним та таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. Загальні положення даного звіту містять посилання на те, що Звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта. Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача. Так, відповідно до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 175916,49 грн без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають зміні, а матеріальний збиток, завданий позивачу в результаті його пошкодження складає 100220,20 грн.
Відповідачі були умисно не допущені до участі в огляді транспортного засобу та проведенні дослідження. Питання поставлене експерту не відповідає зробленим ним висновкам. Є наявна невідповідність висновку експерта №4507/22, складеного 29.07.2022 року, вимогам чинного законодавства України щодо його складання. Тому висновок експерта № 4507/22, складений 29.07.2022 року, як доказ вартості матеріального збитку позивача, не повинен був прийматись судом першої інстанції як належний та допустимий доказ.
Позивачем не доведено фактичні витрати (нанесену шкоду) належними та допустимими платіжними документами (первинна документація). У відповідності до чинного законодавства України належним та допустимим доказом понесених витрат є лише платіжний документ (платіжна інструкція/доручення або квитанція, чек). Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість суми витрат (нанесеної шкоди) позивача.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування ОСОБА_1 надано до суду першої інстанції: - копію договору про надання правової допомоги №19/23 від 20.04.2023 року з додатком №1; - копію квитанції від 20.04.2023 року про сплату авансу адвокату (гонорару).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу за супроводження апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_1 надала: договір про надання правової допомоги №19/23 від 20.04.2023 року; додаток №2 від 21.12.2023 року до договору про надання правової допомоги №19/23 від 20.04.2023 року; копію платіжної інструкції №0.03375284913.1 від 21.12.2023 року про оплату гонорару адвоката.
Від позивача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Демарчук Н.О., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 21.09.2022 року у справі №486/716/20, від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19, від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц.
Розмір заподіяної шкоди в результаті пошкодження автомобіля позивача «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . згідно з висновком експерта ОСОБА_3 №4507/22 від 29.07.2022 року, який був особисто присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу. складає 100220,20 грн. 
Однак, фактичні витрати ОСОБА_2 на відновлення пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , склали 137952,69 грн, що підтверджується актом прийому-передач виконаних робіт №40 від 21.11.2022 року, квитанціями про сплату послуг із ремонту автомобіля та договором про надання послуг №ГУ-22-038 від 28.06.2022 року, який укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язується оплатити ремонт автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 137952,69 грн шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 в строк до 28.06.2023 року. Оскільки, ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» затримала виплату страхового відшкодування лише після розгляду справи в суді та виконання страховиком рішення суду першої інстанції, позивач 10.01.2024 року доплатив кошти за ремонт автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , в розмірі 99220,20 грн.
Позивач вважає, що матеріали справи містять належні докази фактичних витрат позивача на ремонт автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які не були спростовані відповідачкою ОСОБА_5 жодними належними доказами, клопотання про призначення судової експертизи нею не заявлялось. 
Посилання відповідачки ОСОБА_6 на те, що на огляд автомобіля позивача її не було запрошено, є безпідставними. Оскільки, чинним законодавством не передбачено обов`язок потерпілого викликати винуватця ДТП на огляд пошкодженого транспортного засобу. 
Щодо самого висновку, то на стор. 1 висновку експерта ОСОБА_3 зазначено: «Висновок експерта підготовлено для подачі в суд та/або страхову компанію у відповідності та згідно з вимогами діючого законодавства України. Про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України обізнаний», далі йде судовий експерт Дроздов Ю.В. та його підпис. 
Позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 фактичні витрати на ремонт автомобіля в розмірі 137952,69 грн, який підтверджується Актом прийому-передач виконаних робіт №40 від 21.11.2022 року, квитанціями про сплату послуг із ремонту автомобіля та договором про надання послуг №ГУ-22-038 від 28.06.2022 року. Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв ці докази та ухвалив законне рішення.
ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» рішення суду першої інстанції не оскаржувало, виконало його в добровільному порядку, а тому рішення суду першої інстанції, не підлягає перегляду в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА».
Позивач планує понести витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції орієнтовно в розмірі 10000,00 грн.
Від відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 28.06.2022 року на перехресті вул. Космічної та просп. Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , водієм та власником якого є позивач, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 67, том 1).
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 року відповідачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16, том 1).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» згідно з полісом №АР/001224450, який діяв на дату ДТП, страховою сумою, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130000,00 грн, і франшизою в сумі 2000,00 грн (а.с. 146, том 1).
29.06.2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. засобами електронного зв`язку надіслано ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та інш. (а.с. 13-15, том 1).
Згідно з висновком експерта №4507/22 від 29.07.2022 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 175916,49 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 100220,20 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 91590,80 грн (без урахування складової ПДВ). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 100220,20 грн (а.с. 18-51, том 1).
29.09.2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. засобами електронного зв`язку направлено ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» заяву на оплату послуг експерта ОСОБА_3 , квитанцію за сплату послуг експерта, оригінал висновку експерта ОСОБА_3 , постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 року, рахунок з СТО ФОП ОСОБА_4 (а.с. 55, том 1).
Згідно з актом №40 від 21.11.2022 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) загальна вартість робіт становить 137952,69 грн (а.с. 53, том 1), з яких позивачем сплачено 37942,00 грн (а.с. 128-129, том 1).
Відповідно до платіжної інструкції від 02.11.2022 року відповідачка ОСОБА_1 виплатила позивачу 2000,00 грн – франшизу (а.с. 106-107, том 1).
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду надані:
- договір про надання правової допомоги від 09.01.2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Демарчук Микола «Центр правового врегулювання» та представником позивача згідно з дорученням (а.с. 73-76, том 1);
- додаток №1 від 09.01.2023 року до цього договору, згідно з п. 1 якого за консультацію правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, наданим адвокату клієнтом; складання позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАт «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та франшизи; складання клопотання про витребування доказів; подання документів у суд, позивач сплачує адвокату гонорар за надання професійної правничої допомоги, який складає фіксований розмір 8000, 00 грн (а.с.76, том 1);
- акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 77, том 1);
- квитанцію про сплату 8000,00 грн гонорару (а.с. 78, том 1).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в певному обсязі.
З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 990 ЦК України передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати.
Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
При цьому з винної у ДТП особи стягується різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду у справі №522/15636/16-ц від 11.11.2019 року.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 28.06.2022 року на перехресті вул. Космічної та просп. Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , водієм та власником якого є позивач, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 .
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 року відповідачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі - ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») згідно з полісом №АР/001224450, який діяв на дату ДТП, страховою сумою, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130000,00 грн, і франшизою в сумі 2000,00 грн.
29.06.2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. засобами електронного зв`язку надіслано ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та інш.
Станом на 13.07.2022 року страховик не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Згідно з висновком експерта №4507/22 від 29.07.2022 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 175916,49 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 100220,20 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 91590,80 грн (без урахування складової ПДВ). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 100220,20 грн. 
Згідно з актом №40 від 21.11.2022 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) загальна вартість робіт становить 137952,69 грн, з яких позивачем сплачено 37942,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 02.11.2022 року відповідачка ОСОБА_1 виплатила позивачу 2000,00 грн – франшизу. 
Відтак, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, з ОСОБА_1 у розмірі 36732,49 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості суми, яка має бути відшкодована відповідачкою ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими та достатніми доказами зворотного.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість позивачем судових витрат, апеляційний суд виходить з наступного.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду були надані: договір про надання правової допомоги від 09.01.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Демарчук Микола «Центр правового врегулювання» та представником позивача згідно з дорученням; додаток №1 від 09.01.2023 року до цього договору, згідно з п. 1 якого за консультацію правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, наданим адвокату клієнтом; складання позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАт «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та франшизи; складання клопотання про витребування доказів; подання документів в суд позивач сплачує адвокату гонорар за надання професійної правничої допомоги, який складає фіксований розмір 8000,00 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт; квитанцію про сплату 8000,00 грн гонорару.
Виходячи з наведеного, оцінивши характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням заперечень відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 
грн.
Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні 
функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бочкарь Роман Віталійович, залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: