КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/9880/2024
справа №761/4424/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року                                                                                    м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Матвєєвої Ю.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "Укрпошта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнано неподаною і повернуто позивачу.
Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу III ЦПК України, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів. Ці питання можуть вирішуватися на інших стадіях цивільного процесу. Неповнота, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.
Стверджує, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі поданої позовної заяви і доданих до неї доказів.
Посилається на надмірний формалізм суду першої інстанції.
Вказує, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права на справедливий судовий розгляд і законний захист прав.
Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Визнавши неподаною та повернувши позову заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини. Позивач просить суд стягнути з відповідача по 65000,00 грн. моральної шкоди. При цьому, жодних обґрунтованих розрахунків суми, яку необхідно стягнути в якості моральної шкоди, суду не надано.
Суд вказав, що позивачем долучено до заяви про виправлення недоліків неналежним чином завірені копії додатків, які суд не може прийняти до уваги.
Суд зазначив, що позивач недоліки позовної заяви не усунув, докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у порядку частини 5 статті 177 ЦПК України не надав, жодних обґрунтованих розрахунків суми, яку необхідно стягнути, у порядку пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, суду не надано.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Установлено, що у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просив суд стягнути з Акціонерного товариства "Укрпошта" на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 65 000,00 гривень та 635,25 гривень матеріальної шкоди (а.с. 1-6).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України.
Залишивши позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що позивачем в порушення пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету усіх сторін у справі. Також суд вказав, що в порушення пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України в описовій частині позову некоректно зазначено ціну позову. Також позивачем не обґрунтовано розмір оціненої моральної шкоди (а.с.9).
23 лютого 2024 року на виконання вимог ухвали на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 12-14).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до окремих положень статті 175 ЦПК України:
3. Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до абзацу 1 частини 1, частини 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.
Із змісту оскаржуваної ухвали установлено, що підставою повернення позовної заяви стало невиконання позивачем недоліків позовної заяви, а саме: не обґрунтовано суму, яку слід стягнути в якості відшкодування моральної шкоди, не надано доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги та долучені до заяви про виправлення недоліків докази завірені неналежним чином.
Із змісту позовної заяви убачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 65 000,00 гривень моральної шкоди та 635,25 гривень матеріальної шкоди. Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що ціна позову становить 65 635,25 гривень.
Окрім цього, в заяві про виправлення недоліків позивачем зазначено ціну позову (а.с. 12).
Із змісту заяви про усунення недоліків позовної заяви убачається, що обґрунтовуючи розмір заявленої моральної шкоди, позивач виходив із розрахунку 10 мінімальних заробітних плат.
Підстави стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі наведені у позовній заяві, зокрема позивачем вказано, що останній зазнав зухвалого, принизливого поводження по відношенню до себе з боку відповідача, його працівників.
Окрім цього, позивачем вказано, що в подальшому, внаслідок протиправних, на думку позивача, дій відповідача позивач мав погіршення стану здоров`я.
Колегія суддів уважає, що позивачем наведено у позові обґрунтування та підстави відшкодування моральної шкоди у тому обсязі, що позивач уважав за доцільне. Протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.
Щодо долучених до заяви про усунення недоліків неналежним чином завірених доказів, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 177 ЦПК України:
1. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
5. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частинами 1 та 2 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно статті 95 ЦПК України:
1. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
3. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
7. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.
8. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Необхідність засвідчення доказів віднесено до наділення доказу ознаками допустимості (стаття 78 ЦПК України).
В порядку вирішення судом питання про відкриття провадження у справі суд перевіряє позовну заяву на відповідність вимогами, передбаченим статтями 175, 177 ЦПК України. В той час, як оцінка доданих до позовної заяви документів на підтвердження чи спростування ними тих обставин, на які посилається сторона, здійснюється судом при вирішенні справи по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.
Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові №990/114/23 від 31 серпня 2023 року.
Відтак, апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції безпідставно повернуто позовну заяву позивачеві через неусунення недоліків позовної заяви, оскільки обставини, вказані в ухвалі суду від 26 лютого 2024 року, не можуть бути перешкодою у доступі до правосуддя.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                   В.В. Соколова