УХВАЛА 
 
03 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 671/490/21-ц
 
провадження № 61-7076ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                       від 29 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про відшкодування майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про відшкодування майнової шкоди.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року                                      у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року витребувано матеріали цивільної справи № 671/490/21-ц з Печерського районного суду м. Києва.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року відмовлено з підстав, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.
 
У лютому 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1  на ухвалу Київського апеляційного суду           від 29 грудня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2024 року у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та докази поважності причин його пропуску; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)                                           статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання (касаційне провадження № 61-2294ск24).
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення;                у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено та ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2024 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                                  від 24 квітня 2024 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2024 року про залишення касаційної скарги без руху (касаційне провадження № 61-2294ск24).
 
У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду                   м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                           від 29 грудня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 10 травня 2024 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
До касаційної скарги  ОСОБА_1 доказів на підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції не додає і не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості поновити строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише - за наявності відповідної заяви особи, яка подає скаргу, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням відповідних доказів.
 
Оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не скасовує обов`язок суду видати копії судових рішень учасникам справи або надіслати їм їх, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
 
Положеннями частини шостої статті 272 ЦПК України перебачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку;                                                   2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення                до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання                               чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення                       у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
 
Отже,  ОСОБА_1 необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску              в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту разом із супровідним листом (зі штрихкодовим ідентифікатором для відстеження поштового відправлення), довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини                        і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє                 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої                         статті 394 цього Кодексу.
 
Також касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору                    у встановленому порядку і розмірі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору                  за подання касаційної скарги на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного Суду України                         від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки він є споживачем банківських послуг, так як ним підписано договір з банком, а тому він звільнений від сплати судового збору.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
 
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що у справах, які пов`язані з порушенням прав споживачів, позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
 
Отже, позивач, який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, також звільняється від його сплати й при поданні апеляційної чи касаційної скарги якщо спір вирішено по суті.
 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі                        № 160/15864/20 (провадження № 11-177апп21) зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.
 
Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.
 
Предметом спору у вказаній справі є відшкодування завданої майнової шкоди                        у зв`язку із неправомірним стягненням коштів та зобов`язання банку зняти позивача з реєстру боржників.
 
Аналізуючи викладене, положення Закону України «Про захист прав споживачів» на правовідносини у справі не поширюються, а з урахуванням предмету позову, заявником не обґрунтовано підстави звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги саме на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», 
 
Отже, ОСОБА_1 потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028 грн.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                            «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн                                        (3 028 грн * 0,2 = 605,60 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.           р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ,             що підтверджує його сплату.
 
Також касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених                                           статтею 392 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.
 
У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року скасувати та ставить ряд питань, що не відповідає межам розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених                     статтею 400 ЦПК України, та не узгоджується із повноваженнями суду касаційної інстанції, встановлених статтею 409 ЦПК України.
 
Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Відповідно до даних, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень                                     у цивільній справі 671/490/21-ц, 22 червня 2023 року Печерським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 ,                    а 29 грудня 2023 року Київським апеляційним судом було прийнято ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою                          ОСОБА_1 на рішення районного суду.
 
За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення                              у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково                                       і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду                                      у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження                        у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
Також касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права саме при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
 
Абзацом 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що                                          у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3     частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Ураховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, прохальна частина якої повинна бути сформульована відповідно до положень                                          статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які він просить скасувати,               а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду її касаційної скарги та обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи                             в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
 
Проте заявником не зазначено відповідних відомостей щодо себе.
 
За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                       від 29 грудня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець