Номер провадження: 22-ц/813/691/24 
Справа № 504/933/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»
відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»
на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року
у цивільній справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому посилалося на те, що 21 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CNL-501/091/2006 від 21.11.2006 року, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 48 678 доларів США.
26 листопада 2010 року банк за договором купівлі-продажу кредитного портфелю відчужив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним вище кредитним договором.
25 листопада 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості.
У результаті порушення умов кредитного договору за ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 23 лютого 2017 року становила 27 591,99 доларів США, що складало станом на вказану дату 744 235,15 грн, та 2 723 900,59 грн - заборгованість по пені, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Рішення суду мотивовано пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявив ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що позовна давність переривалась у зв`язку зі здійсненням боржником погашення заборгованості 01 листопада 2012 року. Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 31 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без розгляду, а позовну заяву у цій справі було подано 27 березня 2017 року, тобто, в межах строку, оскільки подача позову зупиняє строк позовної давності.

Рух справи

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. головуючий суддя, судді: Гірняк Л.А., Комлева О.С. 
Одеський апеляційний суд ухвалою від 13.01.2022 року призначив справу до розгляду.
Рішенням № 763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року Вища рада правосуддя звільнила суддю ОСОБА_2 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 та 20.09.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Карташова О.Ю., судді: Коновалова В.А., Лозко Ю.П.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Канікаєв Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Зайцев М.С. надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Встановлено, що 21 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № CNL-501/091/2006. Предметом договору було надання ОСОБА_1 кредиту на споживчі цілі у розмірі 48 678,00 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят вісім) доларів США, ОСОБА_1 зобов`язався отримати кредит, належним чином використати та повернути банку отриману суму кредиту до 21 листопада 2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,99% (тринадцять цілих дев`яносто дев`ять сотих) річних та виконати всі інші зобов`язання, передбачені договором.
У відповідності до договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № CNL-501/091/2006 (т.1 а.с.27-44).
25 червня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове погашення заборгованості, вих. № 16332, з наданням терміну тривалістю 30 календарних днів для добровільного погашення заборгованості (т.1 а.с. 89).
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 09.07.2012 року звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, та ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2012 року по справі № 1515/2821/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов було залишено без розгляду внаслідок повторної неявки представника позивача у судове засідання (т.1 а.с. 117).
Крім того, у 2014 році позивач також звертався до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року по справі № 504/3765/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов було залишено без розгляду внаслідок триразової неявки представника позивача у судове засідання (т.1 а.с. 118).

Відповідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно позовних вимог, заявлених ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та наданогорозрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором станом на 23 лютого 2017 року становила 27 591,99 доларів США, що складало 744 235,15 грн, та 2 723 900,59 грн - заборгованість по пені, борг було розраховано за період з 04 січня 2007 року по 23 лютого 2017 року (т.1 а.с. 17-20).

Так, порядок виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) Частини № 2 Кредитного договору.
Відповідно до підпункту 1.5.1. Частини № 2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток № 1 до Кредитного договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок (№ 26208101721897).
Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.
Відповідно до п. 3 Частини № 1 Кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися Фіксована процентна ставка, яка дорівнює 13,99 % (тринадцять цілих дев`яносто дев`ять відсотків) річних.
Підпунктом 1.4.1.1.1. пункту 1.4. Частини № 2 Кредитного договору передбачено, що у разі використання Фіксованої процентної ставки проценти за користування Кредитом розраховуються на основі Фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії цього Договору, з розрахунку Річної бази нарахування процентів.
Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. Частини № 2 Кредитного договору, відповідно до якого, проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до п. 1.5. Кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за кредитом.
Також, зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 не надано заперечень щодо розрахунку наданого позивачем розміру суми пред`явленої заборгованості та не надано будь-якого власного розрахунку.

В той же час, відповідачем заявлено заяву про застосування строків позовної давності.
Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

За ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Так, відповідно до п.1.9 та п.п. 1.9.1. частини № 2 Кредитного договору, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, згідно статті 1050 ЦК України.
Якщо кредитор змінює на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пред`явивши 25 червня 2011 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, змінило строк виконання основного зобов`язання, а також втратило право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.
Отже, позовні вимоги про стягнення пені за період з 25 червня 2011 року не підлягають задоволеню за необґрунтованістю.

Як вже зазначалося вище, згідно з умовами кредитного договору (п. 1.5.1.) повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.
Тому, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Вказане кореспондується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Згідно Довідки щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, останній платіж за кредитом був здійснений боржником 01 лютого 2012 року (т.1 а.с. 127).

Тому, оскільки ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом 01 лютого 2012 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Таким чином, строк позовної давності сплинув ще 01 лютого 2015 року, тобто, у цей день закінчився строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що ухвалою суду першої інстанції від 31 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без розгляду, а позовну заяву у цій справі було подано 27 березня 2017 року, тобто, в межах строку, оскільки подача позову зупиняє строк позовної давності, на увагу не заслуговують.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не заявлено клопотань про поновлення позовної давності, позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню за період з 04 січня 2007 року до 25 червня 2011 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності, з 25 червня 2011 року за необґрунтованістю, при цьому, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню за пропуском строку позовної давності.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог підлягає зміні в його мотивувальній частині, оскільки місцевим судом було не вірно визначено підстави для відмови в задоволенні позову, з огляду на вищевикладені обставини.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко