Номер провадження: 33/813/1415/24
Номер справи місцевого суду: 522/287/24 
Головуючий у першій інстанції Іоніді К. В. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гаврилюк Анастасії Равільївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731380 від 19.12.2023 року вбачається, що 19.12.2023 о 01:58 в м. Одеса, Фонтанська дорога 69а, водій ОСОБА_1 керував т/з FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510, ARLM 0437. Результат тесту позитивний 0,61‰ проміле, чим порушив вимоги пп. а) п.2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). 
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатГаврилюк А.Р.подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року прийняти нове рішення, яким закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення п.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази зупинки автомобілю FORD FОCUS, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , так як з відеозапису вбачається, що поліцейські підійшли до даного автомобілю, який був зупинений з увімкненим двигуном, так як ОСОБА_1 в ньому грівся через великий мороз. 
Щодо відеозапису під назвою “Басалюк 731380”, то скаржник вважає його не можно вважати належним та допустимим доказом, через те що він не містить необхідних атрибутів яким технічним засобом здійснювалась фіксація, часу та дати, тому вважали, що даний відеозапис зроблений після того , як відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали. 
Враховуючи викладене, вважали, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення.
Стосовно ознак алкогольно сп`яніння скаржник вважав, що “почервоніння очей” не відповідали дійсності, оскільки така ознака відсутня у переліку закріпленому в Інструкції до наказу МВС України від 09.11.2015 року №1452/73, а також ОСОБА_1 повідомляв поліцейських про те, що він не мав наміру нікуди їхати.
Вважали, що як прийнятий як доказ результат газоаналізатору драгер не може бути прийнятий так як, відповідно до відомостей наданих з УПП в Одеській області строк сертифікату сплив 07.06.2023 року, а відомості про повірку відсутні. Також зазначали, що работа даного газоаналізатору не може бути коректною через те, що на час тесту ОСОБА_1 на вулиці була температура повітря -10 градусів за цельсієм, а в чек газоаналіатора вбчається температура повітря 19 градусів за цельсієм.
Зазначали, що вбачаючи такі обставини, що поліцейським було відомо про вищевказані відомості , та вони не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, адже ОСОБА_1 зазначав, що не вважає себе п`яним, та не погоджується із таким результатом газоаналізатору Драгер.
Щодо відеозапису долученого до матеріалів справи вважали, що його не можно зазначати як свідка адміністративного правопорушення, так як протокол було складено без жодного свідка. Також зазначали, що через преривання на 08 хвилині відеозапису його не можно вважати належним та допустимим доказом, який не відповідає вимогам доказу згідно чинного законодавства.
Зазначали, що в протоколі про адміністративне правопорушення не представлені повні відомості про особу правопорушника; - не відібрані пояснення у  ОСОБА_1 ; - не вказаний документ, що підтверджує особистість понятих; - не вказані свідки інкримінованого  ОСОБА_1  правопорушення; - не викладені мотиви невизнання  ОСОБА_1  провини в вчинення інкримінованого правопорушення; - місце складання зазначеного протоколу не відповідає фактичному місцю скла протоколу, оскільки його було складені біля мого будинку по адресі Фонтанські дорога 22А. Вищевказані процесуальні документи складені з грубими порушеннями вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які їх роблять  нікчемними. 
Вважали, що за обставинами даної справи слід застосувати принципи преюдиції, так як обставини схожі з обставинами справ по якім вже прийняті рішення , а саме у справах №522/12889/23, №522/10949/23, №522/7059/23, №522/196/23, №522/220/24.
Також зазначали, що ОСОБА_1 є студентом третього курсу Одеської духовної сеінарії та вживання алкоголю суперечить його життєвим принципам моралі, також він є багатодітнім батьком шістьох дітей, а його дружина перебуває за доглядом їхніми неповнолітніми дітьми, поки останній здійснює робочу діяльність та працює водієм у ТОВ “Юмакс Марін”, що впливає на розвиток економіки України, а тому залишення ОСОБА_1 без свідоцтва на право керування транспортними засобами може призвести до втрати роботи і годувальника родини.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Гаврилюк А.Р., ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно результату газоаналізатору ALKOTEST 7510 (DRAGER) вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в крові на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 0,61 % алкоголю в крові.
У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу «Alcotest Drager 7510», з якої вбачається, що останнє калібрування було 13.06.2023 року.
Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 7510», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 ..
Актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM-0437, вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний – 0,61 проміле, з результатом якого останній погодився, що підтверджується його підписом в акті. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень, що також фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв.
Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731380 від 19.12.2023, згідно з якими 19.12.2023 о 01:58 в м. Одеса, Фонтанська дорога 69а, водій ОСОБА_1 керував т/з FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510, ARLM 0437. Результат тесту позитивний 0,61 ‰ проміле; - роздруківкою результату тесту ОСОБА_1 №1649, проведеного 19.12.2023 о 02:08:18 за допомогою спеціального технічного засобу Drager 7510 (№ARLM-0437, ARMC-0555), який склав 0,61‰ (проміле) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів;- копіями відеозаписів з нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських №№ 473678, 474540 від 19.12.2023 на яких зокрема зафіксовано проходження ОСОБА_1 на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з із застосуванням спеціального технічного засобу; - довідками уповноваженої особи УПП в Одеській області, згідно з якими за даними ІКС ІПНП, станом на 19.12.2023 ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП та отримував посвідчення водія.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутність зафіксованого на відеозаписі факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в повному обсязі спростовуються наданим відеозаписом, так на 0:03:00 хв відеозапису наявному в матеріалах справи ОСОБА_1 на питання поліцейського пояснює, що їхав керуючи вказаним транспортним засобом з дому до працівниці на 6 станцію Фонтана. На 00:59:32 відеозапису ОСОБА_1 говорить що увечері ввживав алкогольні напої так як не збирався сідати за кермо, але ж їхав до колеги, так як їй нікому було відвезти її собачку до ветеринара. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів не заперечував факту керуванням вищевказаним транспортним засобом та факту зупинки транспортного засобу під його керуванням, що апеляційним судом сприймається як доводи спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності та не відповідає наявним доказам у справі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що відеозапис під назвою “Басалюк 731380” не можу бути допустимим доказом, апеляційний суд погоджується частково, так як дійсно, жодних індетифікуючих даних технічного засобу яким здійснювалась фіксація на відеозаписі не відображено, алеж враховуючи обставини справи, та послідовність дій зафіксованих на відеозаписах дають підстави вважать, що саме маневр розвороту автомобілю FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 мав місце до оформлення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, так як згідно сукупності наданих відеозаписів розташування об`єктів міської інфраструктури на відеозаписі з даного участку проїжджої частини, чітко відображено на відеозаписах і відповідає дійсності послідовності його запису та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги в даному випадку спрямовані на спотворення встановлених фактів, тому апеляційний суд такий доказ керування ОСОБА_1 приймає як орієнтуючий та такий який доводить вину останнього за сукупністю наявних матеріалів справи.
Тому за сукупністю вищевикладених обставин такі доводи не спростовують наявності об`єтивної сторони адмінстративного правопорушення інкримінуємого ОСОБА_1 ..
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо ознак алкогольно сп`яніння скаржник вважав, що “почервоніння очей” не відповідали дійсності, оскільки така ознака відсутня у переліку закріпленому в Інструкції до наказу МВС України від 09.11.2015 року №1452/73, не відповідає обставинам викладеним в акті огляду на стан алкогольнорго сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), так як в такому зазначено, що ознаками алкогольно сп`яніння ОСОБА_1 були різький запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, з чим ОСОБА_1 погодився поставивши власноручний підпис. А повідомлення ОСОБА_1 поліцейських про те, що він не мав наміру нікуди їхати, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 зафікосавними на боді-камери поліцейських.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що прийнятий як доказ результат газоаналізатору драгер є недопустимим так як, відповідно до відомостей наданих з УПП в Одеській області строк сертифікату сплив 07.06.2023 року, а відомості про повірку відсутні, спростовується інформацією наданою з УПП в Одеській області на адвокатській запит ОСОБА_2 , а саме копіями журналу обліку видачі, повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається 1474 (а.с.76, 80), з якого вбачається, що остання повірка була здійсненна 13.06.2023 року та дійсна до 13.06.2024 року.
Стосовно доводів, що робота даного газоаналізатору не може бути коректною через те, що на час тесту ОСОБА_1 на вулиці була температура повітря -10 градусів за цельсієм, а в чек газоаналіатора вбачається температура повітря 19 градусів за цельсієм, не відповідає дійсним обставинам, так як це зазначено не температуру повітря на вулиці, а температуру приладу Драгер, тому такий довід також не заслуговує на задоволення. Крім того адвокатом не надано довідки про метеоумови під час складання протоколу.
Доводи апеляційної скарги, що поліцейським було відомо про некореткну роботу газоаналізатора Драгер, та вони не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не заслуговують не задоволення через те, що робота газоаналізатору Драгер була коректною та відповідала вимогам закону так як такі дії поліціянтів не оскаржені у встановленому законом порядку. А доводи в частині того, що ОСОБА_1 зазначав, що не вважає себе п`яним, та не погодився із таким результатом газоаналізатору Драгер, не відповідає дійсності фактів зафіксованих за допомогою боді-камер, а тому не є слушним.
Щодо доводів апеляційної скарги, що відеозапису долученого до матеріалів справи вважали, що його не можно зазначати як свідка адміністративного правопорушення, так як протокол було складено без жодного свідка, не відповідає вимогам чинного законодавства, є таким, що трактується стороною захисту не вірно, так як наявний відеозапис є належним та допустим доказом, а зазначенні номерів боді камер в графі свідкі не суперечить дії чинного законодавства.
Вважали, що через переривання на 08 хвилині відеозапису його не можно вважати належним та допустимим доказом, є таким що необґрунтований належними та допустимими доказами, адже ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду жодних клопотань з підставі перевірки належності доказу не надавалось, а дії працівників поліції у встановлено законом порядку не оскаржувались, тому такий довод є припущенням.
Доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення не представлені повні відомості про особу правопорушника є такими, що не відповідають обставинам викладеним у протоколі та зафіксованим на відеозаписі, тому апеляційний суд вважає їх необґрунтовані належними та допустимими доказами.
Стосовно доводів застосування преюдиції, апеляційний суд зазначає, що скаржником самим надано поняття предюдиції, з якого вбачається,що його можно застосувати у справі яка стосується одного окремого факту вчинення дій одінєю окремою особою, а практика у інших справах за схожими обставинами не є преюдицією, тому дані доводи не заслуговують на задоволення.
Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є студентом третього курсу Одеської духовної сеінарії та вживання алкоголю суперечить його життєвим принципам моралі, також він є багатодітнім батьком шістьох дітей, а його дружина перебуває за доглядом їхніми неповнолітніми дітьми, поки останній здійснює робочу діяльність та працює водієм у ТОВ “Юмакс Марін”, що впливає на розвиток економіки України, а тому залишення ОСОБА_1 без свідоцтва на право керування транспортними засобами може призвести до втрати роботи і годувальника родини, апеляційний суд зазначає, що в частині того, що ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої є суперечливим, адже останній на відеозаписі з боді камер зазначав зворотне. Щодо сімених обставин, то апеляційний суд бере їх до уваги, але ж вбачаючи безальтернативну санкцію статті 130 КУпАП не може змінити покарання на пом`якшення покарання, крім того адвокатом не додано до справи будь яких доказів неможливості виконувати ОСОБА_1 іншої роботи за місцем роботи.
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 10 червня 2024 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький