КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1704/2024                  
Справа № 939/2474/23
Головуючий в суді І інстанції Стасенко Г.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
08 квітня 2024 року                                                                                       
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року 
на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 29 вересня 2023 року о 08 годині 05 хвилин керував автомобілем ВАЗ-21104 д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Бородянка Бучанського району Київської області по вул. Центральній з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
 
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 22 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку, вказуючи, що постанова йому не надсилалась і про неї йому стало відомо випадково 22 лютого 2024 року через додаток «Дія», в зв`язку з чим просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.
Вказував, що судом не було дотримано вимоги ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про те, що в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
Зазначав, що для виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності) може поставити під сумнів і саму подальшому процедуру виявлення «нетверезого водія». Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року Верховний Суд в справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Посилався на рішення Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а, в якому Верховний Суд зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. 
Зауважував, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Зазначав, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Наголошував, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БАД № 448907 від 07 березня 2023 року зазначено, що фіксація адміністративного правопорушення проводилася за допомогою невідомого відеопристрою, запис з якого долучено до матеріалів справи. В матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. Як вбачається з відеозапису, який тривав 3 хвилини 58 секунд, відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 саме 22 вересня 2023 року о 08:05 дійсно керував вказаним в протоколі транспортним засобом, адже з відеофіксації видно, що ОСОБА_1 взагалі не перебуває в будь-якому автомобілі. При цьому поліцейським не роз`яснюються його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України або порядок проходження огляду. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовляється. На відео не зафіксовано рух автомобіля, керування автомобілем ОСОБА_1 , перебування його на сидінні водія та будь-яких інших дій, які б вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в момент зупинки автомобіля працівниками поліції автомобіль рухався. 
При цьому з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 29 вересня 2023 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 , з яким разом працює, їхали на роботу, при цьому керування автомобілем здійснював сам ОСОБА_2 , проте під час руху автомобіля сталася несправність та потребувалась допомога іншого автомобіля (підзарядити акумулятор від акумулятора справного авто). ОСОБА_1 пересів на місце водія, поки його товариш намагався знайти допомогу, та намагався завести автомобіль, і машинально пристебнувся в силу звички. Очікуючи товариша, ОСОБА_1 не рухався і не міг рухатися фізично, оскільки у автомобіля був розряджений акумулятор. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, на їх вимогу він вийшов з автомобіля і розпочалось спілкування, яке продовжилось оформленням протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, та він не став сперечатись з поліцейськими з цього приводу, вирішивши, що правильним буде доводити свою невинуватість в суді. Усвідомлюючи, що оскільки він не керує автомобілем майже рік в зв`язку з позбавленням права керування, і не керував того дня автомобілем в принципі, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як і не зобов`язаний був його проходити, бо автомобілем не керував.
Повідомляв, що наявні в матеріалах справи відеозаписи виготовлені з порушенням розділів ІІ, ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, оскільки не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, не фіксує керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, перебування його за кермом будь-якого транспортного засобу.
 
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено у відсутності ОСОБА_1 , без наявності в матеріалах справи доказів належного його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Після отримання копії постанови 13 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку 22 лютого 2024 року, тобто в межах десятиденного строку.
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
 
Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 486264 від 09 вересня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 840794 від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення п. 2.3 «в», «г», 1 «а» ПДР, чим порушено ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 29 вересня 2023 року о 08:05 в смт. Бородянка, вул. Центральна, керуючи автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не скористався засобом пасивної безпеки, при цьому 19 жовтня 2022 року рішенням Бородянського районного суду Київської області був позбавлений права керування транспортним засобом на один рік;
 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних  технічних засобів, згідно якого, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, огляд не проводився в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду. ОСОБА_1 поставив свій підпис у графі «З результатами згоден»;
 
відеозаписами події, зробленими за допомогою нагрудних камер працівників поліції, про долучення яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 486264 від 09 вересня 2023 року.
 
Судом першої інстанції детально досліджено відеозапис події правопорушення та встановлено, що 29 вересня 2023 року о 08:07 працівники поліції встановили особу водія ОСОБА_1 і пояснили йому, що його зупинили за порушення п. 2.3 «в» ПДР, при цьому у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, після цього працівники поліції о 08:08 запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але проходити огляд водій відмовився, після цього працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але ОСОБА_1 знов відмовився, при цьому не спростовуючи зазначені в розмові працівниками поліції обставини, що він керував автомобілем. О 08:24 працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 840794 від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення п. 2.3 «в», «г», 1 «а» ПДР, чим порушено ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 зауважив, що був пристебнутий паском безпеки, на що працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 має право оскаржити постанову в разі незгоди з нею.
 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав письмові пояснення від 19 грудня 2023 року, що 29 вересня 2023 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 , з яким разом працює, їхали на роботу, при цьому керування автомобілем здійснював сам ОСОБА_2 , проте під час руху автомобіля сталася несправність та потребувалась допомога іншого автомобіля (підзарядити акумулятор від акумулятора справного авто). ОСОБА_1 пересів на місце водія, поки його товариш намагався знайти допомогу, та намагався завести автомобіль, і машинально пристебнувся в силу звички. Очікуючи товариша, ОСОБА_1 не рухався і не міг рухатися фізично, оскільки у автомобіля був розряджений акумулятор. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, на їх вимогу він вийшов з автомобіля і розпочалось спілкування, яке продовжилось оформленням протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, та він не став сперечатись з поліцейськими з цього приводу, вирішивши, що правильним буде доводити свою невинуватість в суді. Усвідомлюючи, що оскільки він не керує автомобілем майже рік в зв`язку з позбавленням права керування, і не керував того дня автомобілем в принципі, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як і не зобов`язаний був його проходити, бо автомобілем не керував. Просив закрити справи за відсутністю події і складу правопорушення (а. с. 39 - 40).
 
Враховуючи вищевикладене, в результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, судом першої інстанції надано аргументовану оцінку доводам ОСОБА_1 , викладеним в його письмових поясненнях, що транспортним засобом керував не він, а його товариш ОСОБА_2 , з яким вони їхали на роботу, і письмовим запереченням захисника - адвоката Руденко О.С., як необґрунтованим і таким, що спростовуються дослідженими доказами в їх сукупності.
 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками, з огляду на те, що доводи ОСОБА_1 щодо керування іншою особою транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, у час та місце, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, ґрунтуються лише на його особистих поясненнях, не підтверджених будь-якими доказами, та відхиляє аналогічні доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в якій викладено власну версію подій.
 
Апеляційний суд враховує, що пояснення самого ОСОБА_2 в матеріалах справи з даного приводу відсутні, клопотань про допит даної особи в якості свідка ОСОБА_1 також не заявлялось, та приходить до висновку, що такі доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
 
Апеляційний суд не погоджується з помилковими доводами апеляційної скарги, що для виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності) може поставити під сумнів і саму подальшому процедуру виявлення «нетверезого водія», з огляду на наявність в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 840794 від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення п. 2.3 «в», «г», 1 «а» ПДР, та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.
 
Крім того, на відеозаписі працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 причину зупинки, а саме порушення ним п. 2.3 «в» ПДР (керування транспортним засобом без застосування пасивних засобів безпеки).
 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 на відеозаписі під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, у час та місце, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 486264 та в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 840794 від 29 вересня 2023 року, і не погодився лише з тим, що не користувався засобами пасивної безпеки (не був пристебнутий паском безпеки), а отже, ОСОБА_1 таким чином опосередковано підтвердив, що виконував функції водія.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, з посиланням на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а, що на відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля, керування автомобілем ОСОБА_1 , перебування його на сидінні водія та будь-яких інших дій, які б вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і що в момент зупинки автомобіля працівниками поліції автомобіль рухався.
 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не надано докази оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 840794 від 29 вересня 2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без використання засобів пасивної безпеки, в порядку, передбаченому КАС України.
 
Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису в зв`язку з його неповнотою, невідтворенням обставин керування автомобілем та зупинки транспортного засобу, виходячи із наступного.
 
У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
 
Дійсно, відеозапис підтверджує, що камера працювала не безперервно. Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 486264 від 09 вересня 2023 року, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, безперервно зафіксована на відеозаписі, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.
 
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 486264 від 09 вересня 2023 року безпосередньо зазначено, що подія фіксувалася на технічний засіб відеозапису, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису.
 
В зв`язку з вищевикладеним апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що фіксація адміністративного правопорушення проводилася за допомогою невідомого відеопристрою.
 
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не хотів сперечатися з поліцейськими, однак відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, на його думку, були відсутні підстави для такого проходження.
Апеляційний суд зауважує, що особисті мотиви відмови від проходження огляду не звільняють водія від обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, а саме на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Посилання в апеляційній скарзі на належність транспортного засобу ОСОБА_3 жодним чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.
 
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
За таких обставин постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.