ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 163/671/14-ц
провадження № 61-4869св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:            
заявник - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
суб`єкт оскарження - державний виконавець Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Склянчук Михайло Володимирович,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року у складі судді Павлусь О. С. та постанову Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У грудні 2023 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Склянчука М. В. про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року № НОМЕР_1. 
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 здійснювалося примусове виконання судового рішення Любомльського районного суду від 15 серпня 2014 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 631 556,21 грн заборгованості за кредитним договором, а також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 1 827 грн судового збору з кожного.
15 березня 2021 року державний виконавець Любомльського районного ВДВС Склянчук М. В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку зі смертю боржника - ОСОБА_1 .
Проте при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа органу державної виконавчої служби не перевірила, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи наявні після смерті боржника - ОСОБА_1 спадкоємці, а також не врахувала положення статті 442 ЦПК України про заміну сторони виконавчого провадження.
З огляду на викладене, АТ «УкрСиббанк» просило суд скасувати постанову державного виконавця Любомльського районного ВДВС Склянчука М. В. про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року                       № НОМЕР_1.
При цьому банк зазначив, що станом на 11 грудня 2023 року оскаржувана постанова державного виконавця на адресу стягувача АТ «УкрСиббанк» не надходила, а про порушення своїх прав та інтересів банківська установа дізналася 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження, тому строк подання скарги не пропущено.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року скаргу АТ «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)                      Склянчука М. В. про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року № НОМЕР_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник пропустив визначений законом десятиденний строк оскарження постанови державного виконавця і не звернувся до суду із заявою про його поновлення, а доводи про те, що про винесення оскаржуваної постанови банку стало відомо лише 11 грудня 2023 року заявник не підтвердив належними доказами. При цьому, суд зазначив, що строк звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа не тільки дізналася, але й повинна була дізнатися про порушення її права.
Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
Постановою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року за наслідками розгляду апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим та не вбачав підстав для його скасування. Суд зазначив, що АТ «УкрСиббанк», як стягувач у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, від дня його відкриття мав право на доступ до його документів в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Оскаржувана постанова державного виконавця була винесена 15 березня 2021 року, тобто минуло більше двох років восьми місяців до дня звернення до суду зі скаргою. Доводи заявника про те, що вказану постанову державного виконавця він не отримував, а дізнався про неї лише 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження належними доказами не підтверджено, обґрунтованих причин поважності неможливості встановлення існування вказаної постанови не наведено. Заявник мав реальну можливість завчасно ознайомитися із документами виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження, проте таким наданим законом правом не скористався та причин неможливості реалізації такого права в межах розумного строку не навів.
Водночас, звернувшись 20 грудня 2023 року до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 15 березня 2021 року, заявник пропустив встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк звернення до суду зі скаргою і не подав клопотання про його поновлення із зазначенням поважних причин його пропуску.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18 березня 2024 року представник АТ «Укрсиббанк» - адвокат Ребрик А. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції..
Підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та помилково залишили без розгляду скаргу банку на постанову державного виконавця.
Зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про пропуск заявником десятиденного строку, встановленого статтею 449 ЦПК України, для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, так як не врахували, що про наявність цієї постанови державного виконавця заявник дізнався лише 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження. При цьому, станом на дату направлення до суду скарги, зазначена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 15 березня                  2021 року № НОМЕР_1 на адресу стягувача не надходила. Тому, звернувшись до суду 20 грудня 2023 року, АТ «УкрСиббанк», як стягувач, не пропустило десятиденного строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.
Доводи інших учасників справи
Любомльський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції через свого представника ОСОБА_3 подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця у відомому заявнику виконавчому провадженні через понад два роки 8 місяців від дня настання права на таке оскарження, за відсутності об`єктивних чинників, які не залежали від волі і поведінки заявника, вочевидь не можуть розцінюватись за критерієм «розумності». До того ж реальну можливість завчасно ознайомитися із документами виконавчого провадження заявник міг реалізувати через Автоматизовану систему виконавчого провадження, проте таким наданим законом своїм правом не скористався та причин неможливості реалізації такого права в межах розумного строку, не навів.                         
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у даній справі.                          
Витребувано з Любомльського районного суду Волинської області справу                  № 163/671/14-ц за скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Склянчука Михайла Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року № НОМЕР_1, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Суди встановили, що рішенням Любомльського районного суду від                           15 серпня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 631 556,21 грн заборгованості за кредитним договором, а також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 1 827,00 грн судового збору з кожного.
На виконання зазначеного рішення було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо боржника ОСОБА_2 .
Постановою старшого державного виконавця Склянчука М. В. від                            15 березня 2021 року виконавче провадження № НОМЕР_1 закінчене на підставі пункту 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
20 грудня 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду зі скаргою на вказану постанову державного виконавця від 15 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, тобто на постанову, яка винесена понад два роки вісім місяців тому. Заявник вважав, що процесуальний строк на подання цієї скарги не пропущено, оскільки копію цієї постанови державного виконавця він не отримав, а про її існування він дізнався лише 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження.
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі                           № 439/1493/15, провадження № 61-7804св19, сформульовано висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.
При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити із того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.
Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Отже, за змістом цієї норми Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження простим поштовим відправленням.
Згідно з частиною третьою, четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У частині першій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.
Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, зокрема, надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження.
Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначений у Положенні про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 № 2432/5 (далі - Положення).
Розділ VІI Положення регламентує доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система) та отримання інформації із Системи.
За положеннями цього розділу доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується з використанням:
1) засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри через: вебпортал Міністерства юстиції України; Єдиний державний вебпортал електронних послуг в порядку, визначеному договором, укладеним між держателем Системи та держателем Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;
2) ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України.
Система забезпечує: можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження.
Отже, враховуючи права стягувача у виконавчому провадженні та наведені норми Положення, АТ «УкрСиббанк», як стягувач у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, від дня його відкриття мав право на доступ до його документів в Автоматизованій системі виконавчого провадження.
Оскаржувана постанова державного виконавця була винесена 15 березня 2021 року, тобто минуло понад два роки вісім місяців до дня звернення стягувача зі скаргою до суду.
Доводи заявника про те, що оспорювану постанову державного виконавця він не отримував, а дізнався про неї лише 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження належними доказами не підтверджено, обґрунтованих причин поважності неможливості встановлення існування вказаної постанови не наведено.
Між тим стягувач, який подав до примусового виконання виконавчий документ про стягнення на його користь боргового грошового зобов`язання, не отримуючи на свою адресу жодних документів від державного виконавця та грошових коштів на свій рахунок в порядку примусового виконання, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. При цьому, АТ «УкрСиббанк» мало реальну можливість завчасно ознайомитися із документами виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження, проте таким наданим законом правом не скористалося та причин неможливості реалізації такого права в межах розумного строку не навів.
Водночас право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України)
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Зазначені правові висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 30 червня 2023 року у справі № 206/1451/19, провадження № 61-2469св23; від 10 квітня 2024 року у справі                                              № 395/1003/13, провадження № 61-11219св23.
За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що, звернувшись 20 грудня                     2023 року до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від                   15 березня 2021 року, заявник пропустив установлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою і не подав клопотання про його поновлення із зазначенням поважних причин його пропуску, що має наслідком залишення скарги без розгляду. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.
Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлених обставин справи та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року                                             у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. 
Керуючись статтями  400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 лютого                 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.                                                                        
         Судді:                                                                                                М. Є. Червинська

 Є. В. Коротенко

  В. М. Коротун