П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/32760/23	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 420/32760/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії №134750009295 від 10.07.2023 за заявою ОСОБА_1 від 03.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.10.2023 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області №15475000929 про відмову у призначенні пенсії на зміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.07.2023 за заявою ОСОБА_1 від 03.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком з 03.07.2023, згідно ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1V від 09.07.2003 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000 на підприємствах СМП ЕТЦ “Меркурій” та ТОВ “Ареал-Сервіс”, періоду роботи з 30.08.1982 по 23.03.1991 в Норильському радгоспі, відповідно до записів у трудовій книжці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.07.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.2003 Заява про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №134750009295 від 10.07.2023, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.07.2023. Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 60 років. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2025 по 31 грудня 2025 - від 15 до 22 років. Відповідно вказаного рішення, страховий стаж позивача складає 19 років 4 місяці 28 днів. Проте, відповідно до трудової книжки до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивачки з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки відсутні підписи відповідальної особи на записах про звільнення.
В подальшому, попереднє прийняте рішення змінено.
06.10.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняте рішення №15475000929 про відмову у призначенні позивачці пенсії на зміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.07.2023, яким змінено страховий стаж. Відповідно до зміненого рішення, страховий стаж складає 15 років 2 місяці 27 днів - до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки відсутній підпис відповідальної особи на записах про звільнення період роботи з 30.08.1982 по 31.12.1990 в Норильському радгоспі.
При обчисленні страхового стажу до уваги у цей раз вже не взята довідка від 05.08.1991 №27 про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.03.1983 по 23.03.1991 в пільговому обчисленні, оскільки згідно з Законом України від 01 грудня 2022 року № 2783-ІХ “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальний справах від 22 січня 1993 року” з дати зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до неї до документів, виданих на території росїї, при їх пред`явленні па території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією. Відповідачі вважають, що довідка від 05.08.1991 №27 не створює правових наслідків, оскільки не засвідчена апостилем. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області не погоджуються з заявленими позовними вимогами, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначають, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.07.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058. За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Згідно наданих документів встановлено, що вік заявниці — 63 роки, страховий стаж становить 19 років 4 місяці 28 днів (враховано по 21.05.2015). До страхового стажу не зараховані періоди роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998, з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки записи про звільнення не підписані відповідальною особою. Уточнюючи довідки згідно Порядку № 637 ОСОБА_1 не надані. Рішенням Головного управління управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.07.2023 року №154750009295 позивачці було відмовлено в призначенні на пенсії за віком відповідно до ст. 26 № 1058, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Для підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків ОСОБА_1 необхідно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відповідною заявою та надати документи, передбачені Порядком № 637. Період роботи позивачки з 30.08.1982 по 31.12.1990 у Норильському радгоспі можливо зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні у разі підтвердження документами, що засвідчують факт укладення трудового договору про роботу у місцевостях Крайньої Півночі та місцевостях до них прирівняних строком не менше трьох років. 
Вважаючи вищезазначені рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  незаконними, а право позивачки на отримання пенсії за віком порушеним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.  

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29.01.2024 у справі № 420/32760/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії №154750009295 від 10.07.2023 за заявою ОСОБА_1 від 03.07.2023 року про призначення пенсії за віком.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 154750009295 від 06.10.2023 про відмову у призначенні пенсії на зміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.07.2023 за заявою ОСОБА_1 від 03.07.2023 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 04.01.1997 року по 04.03.1998, з 05.03.1998 по 03.01.2000 на підприємствах СМП ЕТЦ “Меркурій” та ТОВ “Ареал-Сервіс” та період роботи з 30.08.1982 по 23.03.1991 в Норильському радгоспі, відповідно до записів у трудовій книжці. 
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 про призначення  пенсії за віком  відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.   
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що період роботи Позивачки з 30.08.1982 по 31.12.1990 у Норильському радгоспі можливо зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні у разі підтвердження документами, що засвідчують факт укладення трудового договору про роботу у місцевостях Крайньої Півночі та місцевостях до них прирівняних строком не менше трьох років;
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.2003.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом “екстериторіальності” Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.   
За результатами розгляду заяви позивачки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №134750009295 від 10.07.2023, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.
Відповідно до вказаного рішення, відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.07.2023 року. Пенсійний вік визначений  статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 60 років. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2025 по 31 грудня 2025 - від 15 до 22 років.
Відповідно вказаного рішення, страховий стаж позивачки складає 19 років 4 місяці 28 днів. Проте, відповідно до трудової книжки до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивачки з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки відсутні підписи відповідальної особи на записах про звільнення.
З відповіді на звернення позивачки від 28.09.2023 №28578-28544/К-02/8-1500/23 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постанові Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зі змінами) (далі-Порядок № 637), передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ті, що зазначені в пункті 17 Порядку № 637, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою робі за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
В аналогічному порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, колі підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майн (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця ї реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищення внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).
За наявності вищезазначених підстав, стаж роботи підтверджується показаннями не менше двох свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мають документи про свої роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Для підтвердження стажу на підставі показань свідків особа звертається до сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду України з відповідної заявою, в якій зазначає період роботи, назву підприємства, установи, організації, їх місце і находження, посаду, на якій працювала, та дані про двох свідків. Свідки, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі, надають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, зокрема, трудову книжку або будь-які інші документи, перелічені в пункті 3 Порядку № 637.
Відповідач вважав, що враховуючи вищезазначене, для розгляду питання щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи на підставі опитування свідків позивачці необхідно звернутись із відповідною заявою і будь-якого відділу обслуговування громадян та надати документи передбачені зазначеним Порядком.
Крім того, відповідач повідомив, що період роботи з 30.08.1982 по 31.12.1990 в Норильському радгоспі можливо врахувати до страхового стажу в пільговому обчисленні у разі підтверджені його документами, що засвідчують факт укладення трудового договору про роботу в районі Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до них строком не менше трьох років.
Оскільки в електронній пенсійній справі позивачки відсутня інформація щодо укладення трудового договору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області направлено лист в 22.09.2023 №1500-0304-9/133002 до Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо перегляду страхового стажу з урахуванням періоду роботи з 30.08.1982 по 31.12.1990 в Норильському радгоспі без пільгового обчислення.
Щодо врахування довідки від 05.08.1991 № 27, відповідач повідомив, що згідно пункту 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами), документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян Украй іноземців і осіб без громадянства, визначаються дійсними в Україні за наявності легалізації, які інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховне Радою України.
В подальшому, попереднє прийняте рішення змінено.
06.10.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняте рішення №15475000929 про відмову у призначенні позивачці пенсії на зміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.07.2023, яким змінено страховий стаж.
Відповідно до зміненого рішення, страховий стаж позивачки складає 15 років 2 місяці 27 днів - до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки відсутній підпис відповідальної особи на записах про звільнення період роботи з 30.08.1982 року по 31.12.1990 року в Норильському радгоспі.
При обчисленні страхового стажу до уваги у цей раз вже не взята довідка від 05.08.1991 №27 про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.03.1983 по 23.03.1991 в пільговому обчисленні, оскільки згідно з Законом України від 01 грудня 2022 року № 2783-ІХ “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальний справах від 22 січня 1993 року” з дати зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до неї до документів, виданих на території росїї, при їх пред`явленні па території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією.
Відповідачі вважають, що довідка від 05.08.1991 №27 не створює правових наслідків, оскільки не засвідчена апостилем.
З відповіді на звернення позивачки від 23.10.2023 №33643-31515/К-02/8-1500/23 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слідує, що щодо врахування до страхового стажу періоду роботи з 30.08.1982 по 31.12.1990 в Норильському радгоспі повідомлено, що зазначений період зарахований в одинарному обчисленні оскільки в записах трудової книжки від 09.08.1978 НОМЕР_1 відсутні дані про період, на який укладався трудовий договір. Для пільгового обчислення зазначеного періоду роботи підстави відсутні, оскільки довідка не засвідчена апостилем.
До страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, оскільки записи про звільнення не засвідчено підписами відповідальної особи і індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК 5) відсутні відомості про нарахування заробітної плати (окрім періоду з серпня по вересень 1999 року).
Вважаючи прийняті рішення відповідачів про відмову мені у призначенні пенсії за віком із зазначених вище підстав протиправними, та такими, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушують право на отримання пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з даним позовом.  
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність проставлення апостилю не може бути підставою для в обмеження позивачки відповідачами у реалізації її конституційного права на соціальний захист. За таких обставин, суд виснував, що відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу період роботи з 30.08.1982 по 23.03.1991 в Норильському радгоспі.
Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000 з підстав відсутності засвідчення записів про звільнення підписами відповідальної особи та відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК 5) інформації про нарахування заробітної плати (окрім періоду з серпня по вересень 1999 року), суд зазначив, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі по тексту Закон № 1058-ІУ).
Стаття 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України “Про недержавне пенсійне забезпечення”, “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІУ передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788- XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, задля підтвердження періоду роботи з 30.08.1982 по 31.12.1990 в Норильському радгоспі для врахування до страхового стажу в пільговому обчисленні позивачкою була надана довідка від 05.08.1991 №27, відповідно до якої дійсний період роботи вказано з 30.08.1982 по 23.03.1991.
Однак, при обчисленні страхового стажу вона не взята до уваги пенсійними органами в пільговому обчисленні, оскільки є відсутність проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
На момент отримання довідки від 05.08.1991 № 27 для підтвердження періоду роботи з 30.08.1982 по 23.03.1991 в Норильському радгоспі для врахування до страхового стажу в пільговому обчисленні, між державами Україна та російська федерація діяла Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, відповідно до статті 13 якої документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.
Щодо не зарахування відповідачами вказаного періоду роботи на території іноземної держави для обчислення страхового стажу, апеляційний суд також зазначає  що відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав – учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. На час роботи позивача в російській федерації Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються.
Так, як правильно виснував суд першої інстанції, відсутність проставлення апостилю не може бути підставою для в обмеження позивачки відповідачами у реалізації її конституційного права на соціальний захист. За таких обставин, суд вважає відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу період роботи з 30.08.1982 по 23.03.1991 в Норильському радгоспі.
З приводу не врахування до страхового стажу періодів роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000 з підстав відсутності засвідчення записів про звільнення підписами відповідальної особи та відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК 5) інформації про нарахування заробітної плати (окрім періоду з серпня по вересень 1999 року) апеляційний  суд зазначає про таке.
Відповідно до відомостей про роботу, що містяться у записах до трудовій книжці від 09.08.1978 НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилася у трудових відносинах (мовою оригіналу):
1) Номери записів 10, 11, 12 - у період часу з 04.01.1997 по 04.03.1998: “04.01.1997 принята на должность на бухгалтера-кассира, 02.04.1997 переведена на должность главного бухгалтера СМП “ЗТЦ “Меркурий”, 04.03.1998 уволена по ст.38 КЗОТ Украины;
2) Номери записів 13,14 - у період часу з 05.03.1998 по 03.01.2000: “ 05.03.1998 принята на должность главного бухгалтера ООО “Ареал-Сервис” на оснований Пр. №3-к от 5.03.98 г.; 03.01.2000 уволена по ст.38 КЗОТ Украины на оснований Пр.№8-к от 03.01.2000 г.”.
Враховуючи те, що на даний час зазначені підприємства ліквідовано та знаходяться на окупованих територіях Донецької області, та у зв`язку з відмовою відповідачів у призначенні пенсії через неврахування стажу роботи з роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000, 15.11.2023 позивачкою отримана відповідь на звернення від 10.11.2023 Державного архіву Донецької області щодо витребування архівної інформації задля отримання архівних довідок, які б могли підтвердити її трудовий стаж в спірний період.
Зокрема міститься інформація про те, що місцезнаходження документів зазначених підприємств невідомо та запит направлено на розгляд Маріупольської міської ради, з відповіді якої від 21.11.2023 року №11 вбачається, що документи СМП ЕТЦ “Меркурій” та ТОВ “Ареал-Сервіс” з кадрових питань на державне зберігання не передавались
Проте, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, надати будь-які підтверджуючі документи, що містять відомості про спірний період роботи в інший спосіб позивачка не має можливості.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 “Про трудові книжки робітників та службовців” (далі - Постанова) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
При цьому, відповідно до пункту 18 постанови вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника. 
Так, відповідальність за недотримання правил ведення трудової книжки не лежить на позивачці.
Відповідні записи у трудовій книжці щодо періоду роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000 на підприємствах СМП ЕТЦ “Меркурій” та ТОВ “Ареал-Сервіс” та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового (страхового) стажу, а відсутність підписів уповноваженої особи у трудовій книжці, не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи трудового стажу позивачки.
Таким чином, період роботи з 04.01.1997 по 04.03.1998 та з 05.03.1998 по 03.01.2000 протиправно не зарахований відповідачами до страхового стажу ОСОБА_1 .
При цьому, посилання відповідачів про те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК 5) відсутні відомості про нарахування заробітної плати (окрім періоду з серпня по вересень 1999 року) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи і сум заробітку, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
З огляду на викладене, рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії позивачці №154750009295 від 10.07.2023 та  № 154750009295 від 06.10.2023 є протиправними.
Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 420/32760/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк