ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 675/382/24
Провадження № 33/4820/408/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Харчука О.П., апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду 16 січня 2024 року о 23 год. 44 хв. в м. Ізяслав по вул. Шевченка, 61, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Wolksvagen Passat», д.н.з.  НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Тест на перевірку стану алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), тест № 2157 – результат 1,00 % проміле, з яким не погодився та у медичному закладі КНП «Ізяславської МБЛ» від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну цифрову камеру. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив порушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

 
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

       В апеляційній скарзі захисник Харчук О.П. просить постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що судом першої інстанції справу розглянуто поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. 
       Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, за постановами Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року та 16 лютого 2024 року, двічі направлявся до поліції на доопрацювання. Проте, судом було порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки про судове засідання, яке відбулось 16 лютого 2024 року, ОСОБА_1 та його захисник не були повідомлені, та як наслідок, не були присутні під час його проведення, що позбавило їх можливості висловлювати свої заперечення. 
       Апелянт наголошує, що суд перейняв на себе обов`язок щодо збирання доказів, оскільки протокол серії ААД №476910 від 11.03.2024 року було складено на підставі постанови судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року, а тому такі докази були отримані неналежним суб`єктом. Крім того, вказаною постановою судом було надано пряму вказівку щодо складання нового бланку протоколу.
       На думку апелянта, у формулюванні обвинувачення, яке викладене у фабулі протоколу перелічено обидва взаємовиключні діяння передбачені ст.130 ч.1 КУпАП, а саме не вбачається за можливе одночасно пройти огляд у встановленому законом порядку та відмовитись від його проходження.
       Подія правопорушення мала місце 16 січня 2024 року, при цьому з протоколу ААД №476910 вбачається, що його було складено лише 11 березня 2024 року, тобто через 55 днів з дати інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. 
       Окрім цього, протокол складено без участі ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено процесуальних прав та надано можливості надати пояснення, не було проінформовано про суть і характер висунутого обвинувачення.        
       Вважає, що при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем-наркологом було порушено вимоги Інструкції 1452/735, оскільки не запропоновано ОСОБА_1 в установленому законом порядку пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, який включає в себе медичне обстеження, яке поєднане з лабораторними дослідженнями (відібрання зразків біологічного середовища).
       Вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, незаконною та необґрунтованою, оскільки останній є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння мав би бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром іншого утвореного військового формування а також правоохоронного органу спеціального призначення а не інспектором поліції.
       Також апелянт наголошує на тому, що під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона захисту звертала увагу суду на те, що із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що співробітники патрульної поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням з підстав визначених у ст.35 ЗУ «Про національну поліцію».
       Також захист наголошував на тому, що матеріали судової справи не містять жодних документів на підтвердження законності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник Харчук О.П. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Мотиви суду

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476910 від 11.03.2024 року, з якого вбачається, що 16 січня 2024 року о 23 год. 44 хв. в м. Ізяслав по вул. Шевченка, 61, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Wolksvagen Passat», д.н.з.  НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Тест на перевірку стану алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), тест № 2157 – результат 1,00 % проміле, з яким не погодився та у медичному закладі КНП «Ізяславської МБЛ» від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну цифрову камеру. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив порушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП(а.с. 86);
 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота) ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810». Проба позитивна, 1,00‰(а.с. 2);
- роздруківки з технічного приладу «DragerAlcotest 6810», відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту – 1,00 ‰(а.с. 3); 
- висновку шодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Ізяславська МБЛ» (а.с.5); 
- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476910 від 11.03.2024 року, з якого вбачається факт проходження ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу «Drager Alkotest 6810» (результат позитивний – 1,00 ‰) та факт відмови від проходження такого огляду в КНП «Ізяславська МБЛ» (а.с. 17).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються наведеними доказами.
       Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення фактично викладено обидва із двох можливих складів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, адже ці два склади об`єктивної сторони є взаємновиключними, тобто, або керування особою в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи із наступного.
У відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 266 ч.2,3 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні вимоги до проведення огляду на стан сп`яніння водія ТЗ дублюються і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, приписи наведених правових актів, дають водію альтернативу проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції або в медичному закладі, а також у разі незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій може пройти огляд в медичному закладі. Альтернативою таких дій є відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. У всіх наведених випадках водій ТЗ несе відповідальність за ст. 130 КУпАП. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476910 від 11.03.2024 року,  ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат становив 1,00 % проміле, з яким він не погодився та у медичному закладі КНП «Ізяславської МБЛ» від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив порушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП
Одже, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, не є взаємовиключними обставинами, як помилково вважає захист. 
Посилання  захисту у апеляційній скарзі на те, що суд перейняв на себе обов`язок щодо збирання доказів, оскільки постановою від 16 лютого 2024 про повернення адміністративних матеріалів для належного оформлення, надав пряму вказівку щодо складання нового бланку протоколу, апеляційний суд вважає неспроможними. 
В силу положень ст.278 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен вирішити, серед іншого, питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
У даному провадженні, суд першої інстанції встановивши, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам змісту ст.256 КУпАП, обґрунтовано, з підстав ст.278 КУпАП, постановою від 16.02.2024 року повернув адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, до Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення. Метою повернення матеріалів судом для належного оформлення було не зміна обставин, встановлених під час зупинки транспортного засобу або додатковий збір доказів, а визначення правової кваліфікації порушення ОСОБА_1 . ПДР України п.2.9 а або п. 2.5., що апеляційний суд вважає обґрунтованими підставами для повернення матеріалів до Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області 
У даному випадку суд першої інстанції виніс вказану постанову у підготовчому судовому засіданні, без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, не розглядаючи справу по суті, а тому твердження захисника стосовно порушення вимог ст.268 КУпАП є необґрунтованими. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол від 11.03.24 року  складено без участі ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено процесуальних прав та надано можливості надати пояснення, не було проінформовано про суть і характер висунутого обвинувачення, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні повідомлення начальника ВПЖ№2 Шепетівськоого РУП ГУНП в Хмельницькій області П.Конончука про запрошення ОСОБА_1  та його захисника до підрозділу поліції (а.с.76,78,80).  Факт належного повідомлення підтверджується також рапортами поліцейського та відеозаписом долученого до протоколу. Однак, ОСОБА_1 та його захисник вказали, що являтися до підрозділу поліції не будуть, оскільки вважають дії працівників поліції незаконними.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку складання протоколу щодо ОСОБА_1 11.03.24 року ААД №476910  через  55 днів з дати інкримінованого  ОСОБА_1  правопорушення, не є порушенням вимог ст. 254 КУпАП, оскільки   матеріали  провадження  поверталися до Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для допрацювання. Первісний протокол щодо ОСОБА_1 , який вчинив правопорушення 16.01.24 року о 23.44 год. був складений вчасно 17.01.24 о 01.02 год. 
Твердження захисника з приводу того, працівники поліції не мали законних підстав зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 апеляційний суд відкидає з наступного. 
Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.
Як вбачається із досліджених апеляційним судом доказів, зокрема даних відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, доданих до протоколу, в ході спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено, що причиною зупинки даного транспортного засобу стало перевищення швидкості руху водієм, що могло спричинити аварійну ситуацію на перехресті. Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів також вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до  ОСОБА_1 а саме: пред`явити посвідчення водія, документи на транспортний засіб, а пізніше, у зв`язку з виявленими у ньогоознак алкогольного сп`яніння пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, а тому його направлення на огляд на стан сп`яніння не належить до повноважень працівників поліції, апеляційний суд відкидає, оскільки у відповідності по положення ст. 266-1 КУпАП, якими визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а стосується військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Суд не приймає до уваги і посилання апелянта на те, щопри проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем-наркологом було порушено вимоги Інструкції 1452/735, оскільки не запропоновано ОСОБА_1 в установленому законом порядку пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння з відібранням зразків біологічного середовища, з огляду на таке.
Порядок медичного огляду водіїв транспортних засобів для визначення стану алкогольного сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення його результатів врегульовано розділом ІІІ Інструкції.
Відповідно до п.9 Розділу ІІІ використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п.12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Відповідно до п.п. 13,14 розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу, а також якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Отже, Інструкцією визначено, що кров, як біологічне середовище при лабораторному дослідженні може бути використано при огляді на стан сп`яніння лише у випадках неможливості провести лабораторного дослідження повітря, що видихається, сечі, слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та перебування особи у несвідомому стані внаслідок ДТП.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не був учасником ДТП, не перебував у несвідомому стані, а також не мав жодних протипоказань, які б унеможливлювали проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі шляхом передбаченим п.п. 9,12 Розділу ІІІ Інструкції, суд вважає, що в чергового лікаря не виникло обов`язку щодо відібрання зразків крові для проведення лабораторного дослідження. Разом з цим, доказів того, що ОСОБА_1 має захворювання, які перешкоджають йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager, останнім та його захисником не надано.
З відеозапису з місця події, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що в медичному закладі йому було в порядку передбаченому Інструкціїєю пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, лікар надав йому відповідний сертифікат та цей пристрій, однак ОСОБА_1 відмовився продувати Драгер в лікарні, мотивуючи свою відмову відсутністю документів на Драгер посвідчених нотаріально, що діючими нормативними актами, якими передбачений порядок огляду водіїв на стан сп`яніння не передбачено. З наведених підстав апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що є порушенням вимог ст. 2.5 ПДР України, що відповідає обставинам, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовуваливисновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1КУпАП.
Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду  ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Адміністративне стягнення, накладене на в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: