ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 травня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 761/25760/16-ц
провадження № 61-6477св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кузя Олександр Родіонович,
стягувач -   ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Юрія Сергійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року у складі судді Фролової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 рокуу складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Немировської О. В., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст подання
1.                 У жовтні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва 
Кузь О. Р. звернувся до суду з поданням, в якому просив:
- звернути стягнення на нерухоме маймо боржниці - ОСОБА_2 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; дачний будинок АДРЕСА_2 ; дачний будинок АДРЕСА_3 ; 
- надати йому або будь-якому іншому приватному чи державному виконавцю, на виконанні якого перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва 
№ 761/25760/16-ц від 24 грудня 2018 року, дозвіл на примусове проникнення до житлових приміщень: трикімнатної квартири 
АДРЕСА_1 ; дачного будинку АДРЕСА_2 ; дачного будинку АДРЕСА_3 для проведення виконавчих дій, передбачених пунктом 4 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
2.                 Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25760/16-ц від 24 грудня 2018 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва. Оскільки боржниця в добровільному порядку рішення суду не виконала, у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 його можливо виконати лише шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржниці, яке перебуває у фактичному її володінні, однак право власності на яке вона у встановленому законом порядку не реєструє з метою ухилення від виконання рішення суду.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.                 Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 березня 
2023 року, подання залишено без задоволення.
4.                 Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що у попередньому виконавчому провадженні ОСОБА_3 мала зобов`язання сплатити борг в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , проте будь-яких доказів проведення оцінки спадкового майна матеріали справи не містять. Приватний виконавець не зазначає у поданні, чи мала можливість боржниця зареєструвати право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно з урахуванням накладених арештів на це майно, тому твердження приватного виконавця про те, що боржниця не реєструє право власності на спадкове майно лише з метою уникнення виконання рішення суду, ґрунтуються на припущеннях.
5.                 Відмовляючи у задоволенні подання в частині надання дозволу на примусове проникнення до житла, суди виходили з того, що приватним виконавцем не надано доказів дотримання вимог щодо доведення до відома боржниці постанови про відкриття виконавчого провадження та необхідності виконання вимог приватного виконавця, які б стосувалися опису майна боржниці.
6.                 Матеріали подання не містять доказів, які підтверджують, що за боржницею станом на день подачі подання до суду зареєстроване право власності на зазначене нерухоме майно або що вона там проживає, а відтак відсутні підстави примусового проникнення до такого житла. Також відсутні будь-які докази того, що боржниця перешкоджає вільному доступу приватного виконавця до свого житла. Крім того, приватним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що у квартирі чи на земельних ділянках, до яких потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.
7.                 Крім того, на час розгляду подання у провадженні суду перебувала заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду 
м. Києва від 10 липня 2017 року у справі № 761/25760/16-ц, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення приватного виконавця із зазначеним поданням є передчасним. В подальшому за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 заочне рішення Шевченківського районного суду  м. Києва від 10 липня 2017 року у справі № 761/25760/16-ц було скасоване та у задоволенні позову відмовлено.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
8.                 У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Ю. С. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 року.
9.                 Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в частині вирішення подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника; відкрито касаційне провадження у справі в частині оскарження рішень судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні подання про звернення стягнення на незареєстроване майно боржника, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
10.             Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11.             У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Забара Ю. С., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
12.             Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 22 березня 2023 року у справі 
№ 463/6829/21-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
13.             Касаційна скарга мотивована тим, що на час розгляду подання приватного виконавця рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 
2017 року скасовано не було, проте не виконувалося ОСОБА_2 з 2017 року, тому посилання судів на те, що вказане подання приватного виконавця є передчасним, є порушенням принципів законності нескасованих судових рішень та правової визначеності.
14.             Також не погоджується з висновками судів про відсутність доказів проведення оцінки спадкового майна, оскільки дії судового виконавця були направлені на виконання судового рішення в порядку, передбаченому ЦПК України, а питання проведення оцінки спадкового майна не є предметом розгляду, передбаченого вказаним процесуальним порядком. Крім того виконавець не може провести опис і відповідно оцінку майна, оскільки немає доступу до нього.
15.             Судами не враховано, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2011 року у справі № 02/2-324/11 встановлено, що боржниця 
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 22 липня 1976 року, тому майно, набуте під час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Зокрема, це дачний будинок АДРЕСА_3 в СТ «Тепломережі», квартира АДРЕСА_1 , дачний будинок  
АДРЕСА_4 .             Апеляційний суд не аргументував неприйняття доказів, наведених заявником в апеляційній скарзі, які базувалися на ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року щодо обізнаності боржниці 
з 06 травня 2020 року про існування виконавчого провадження про стягнення боргу на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва 
від 10 липня 2017 року.
17.             Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
18.             У квітні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Таранець К. О. подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
19.             Заочним рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1 068 125,13 грн інфляційних втрат та 183 237,58 грн 3% річних. Вказане рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 не виконала рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2011 року у справі №2-324/11.
20.             На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу 
м. Києва Кузь О. Р. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25760/16-ц від 24 грудня 2018 року. Виконавчий лист було видано Шевченківським районним судом м. Києва в рамках цивільної справи №761/25760/16-ц, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 інфляційні втрати у розмірі 1 068 125,13 грн, 3% річних у розмірі 183 237,58 грн та судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 6 890,00 грн.
21.             Вказаний виконавчий лист подано до примусового виконання представником стягувача 27 квітня 2020 року.
22.             28 квітня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.Копію постанову про відкриття виконавчого провадження та інші документи, винесені у процедурі відкриття виконавчого провадження, із вимогою виконавця від 28 квітня 2020 року № 431 надіслано 29 квітня 2020 року рекомендованим поштовим відправленням (трекінг номер 0411107273387) на адресу ОСОБА_2 , вказану у виконавчому документі: АДРЕСА_5 .
23.             Відправлення трекінг номер 0411107273387 вручено адресату за довіреністю 06 травня 2020 року.
24.             Представниця боржниці ОСОБА_7 26 травня 2021 року особисто ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4 та отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження.
25.             Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року у справі №761/25760/16-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 761/25760-16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 грудня 2018 року, з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .
26.             11 вересня 2020 року виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.
27.             При виконанні рішення з рахунків боржниці в АТ «Райффайзен Банк Аваль» списано 4 621,12 грн. Належних боржниці коштів на рахунках в інших банківських установах не виявлено.
28.             Всього з боржниці стягнуто 8 552,37 грн, з яких 500,00 грн перераховано стягувачу в рахунок повернення сплаченого ним авансового внеску, стягнуто 941,28 грн витрат виконавчого провадження, 6 464,64 грн перераховано стягувачу в рахунок погашення боргу за виконавчим документом та стягнуто 646,45 грн основної винагороди приватного виконавця.
29.             Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржниці на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:858:0076, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ), площа - 0,0623 га, на якій знаходиться будинок.
30.             Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року у справі № 761/25760/16-ц частково задоволено подання приватного виконавця та надано дозвіл на примусове проникнення до володіння боржниці, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:858:0076, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , з метою проведення виконавчих дій згідно з Законом України «Про виконавче провадження». В наданні дозволу на примусове проникнення до будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на вказаній земельній ділянці, ухвалою суду відмовлено.
31.             На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року дочка боржниці ОСОБА_8 , яка є її представником за дорученням, 
10 червня 2021 року надала виконавцю доступ до території для проведення виконавчих дій за адресою: ділянки НОМЕР_5 та АДРЕСА_2 .
32.             При проведенні виконавчих дій зі слів ОСОБА_8 встановлено, що на цій ділянці в одну ділянку об`єднано дві земельні ділянки НОМЕР_5 та АДРЕСА_2 . На ділянці знаходиться триповерховий будинок з прибудовами (веранда та гараж).
33.             При проведенні виконавчих дій виконавцем описано належну боржниці земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:858:0076, про що винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 10 червня 2021 року, яка складена за участю представника стягувача Забари Ю. С. та дочки боржниці ОСОБА_8 (представника боржниці). Доступ до будинку, що розташований на цій земельній ділянці виконавцю для проведення виконавчих дій з його опису і арешту не надано з посиланням на відсутність рішення суду про примусове проникнення до житла боржника, про що зазначено у вищевказаній постанові.
34.             Окремо приватний виконавець зауважив, що у нього на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 2-324/11 від 02 вересня 2020 року, що виданий Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики у розмірі 956 820,00 грн в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 : 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частини дачного будинку 
АДРЕСА_2 ; 1/2 частини дачного будинку АДРЕСА_3 , 1/2 частини автомобіля «Тойота Ленд Крузер», 1990 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , 1/2 частини автомобіля «БМВ-325», 1986 року випуску, д.н. НОМЕР_3 .
35.             На вимогу виконавця Першою київською державною нотаріальною конторою надано відповідь від 19 лютого 2021 року № 1300/01-16 про те, що згідно матеріалів спадкової справи №695/2003 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , станом на 19 лютого 2021 року будь-які свідоцтва про право на спадщину, у тому числі на зазначене у запиті спадкове майно не видавалися. Заява про відмову від прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 не надходила. До вказаної відповіді додано завірену копію заяви від 07 серпня 2003 року про повідомлення ОСОБА_2 про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .
36.             Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка від 07 лютого 2021 року № 264704751), відсутні відомості у Реєстрі прав власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , однак наявна заборона на відчуження вказаного об`єкту, у якій вказано, що власником цієї квартири є ОСОБА_4 .
37.             Відповідно до відповіді Солом`янської РДА від 10 грудня 2020 року 
№ 108-16017 за адресою: АДРЕСА_8 відсутня реєстрація осіб.
38.             Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідки від 07 липня 2021 року № 264708758, від 07 липня 2021 року 
№ 264708758), відсутні відомості у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо будинків НОМЕР_6 та АДРЕСА_3 .
39.             На вимогу виконавця надано відповідь Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА від 05 березня 2021 року № 637, якою повідомлено, що в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» відсутні відомості про житлові будинки АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим інформація про зареєстрованих осіб не може бути надана.
40.             На запити виконавця в автоматизованій системі виконавчого провадження отримано відповіді з МВС, зокрема № 78715261 від 28 квітня 2020 року та №116993811 від 03 жовтня 2021 року про те, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржницею транспортні засоби.
41.             РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві на вимогу виконавця надано відповідь від 29 грудня 2020 року № 31/26-5441 про те, що транспорті засоби: автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (д.н. НОМЕР_2 ), автомобіль «БМВ-325» (д.н. НОМЕР_3 ) значаться зареєстрованими за ОСОБА_4 .
42.             Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі № 753/13828/21 задоволено подання виконавця в повному обсязі, звернуто стягнення на нерухоме маймо боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на: 1/2 частину трикімнатної квартири 
АДРЕСА_1 та 1/2 частину дачного будинку АДРЕСА_2 ; надано приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Кузю О. Р. або будь якому іншому приватному чи державному виконавцю, на виконанні якого перебуває виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 2-324/11 від 02 вересня 2020 року, що виданий Дарницьким районним судом м. Києва, дозвіл на примусове проникнення до житлових приміщень, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та дачного будинку 
АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій передбачених пунктом 4 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
43.             Після винесення Дарницьким районним судом м. Києва зазначеної ухвали боржниця в повному обсязі сплатила заборгованість за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року № 2-324/11, у зв`язку з чим виконавче провадження № НОМЕР_7 з його виконання закінчено відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 11 серпня 2021 року.
44.             Таким чином, зазначене майно не було реалізовано, оскільки заборгованість була сплачена та виконавче провадження № НОМЕР_7 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
45.             Водночас, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року у справі №761/25760/16-ц заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 10 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
46.             Постановою приватного виконавця Борейко М. В. від 16 березня 2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/25760/16-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 
24 грудня 2018 року, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
47.             Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2023 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду 
від 14 листопада 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
48.             Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі №761/25760/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який є правонаступником 
ОСОБА_6 , інфляційні втрати у розмірі 967 421,35 грн та 3% річних у розмірі 
110 099,84 грн.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
49.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
50.             Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
51.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
52.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
53.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
54.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
55.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
56.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
57.             Колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
58.             Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
59.             Згідно з частинами першою, другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
60.             Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
61.             Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.
62.             У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
63.             Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
64.             Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.
65.             Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження 
№ 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження 
№ 61-19786св18), від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20) та від 04 січня 2024 року у справі № 344/16496/17.
66.             За приписами статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
67.             Питання про звернення стягнення на майно боржника фізичної особи, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частини десятої статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку
68.             Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_2 не виконується заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_6 1 068 125,13 грн інфляційних втрат та 183 237,58 грн 3 % річних.
69.             Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року замінено стягувача у даній справі з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .
70.             Відхиляючи доводи приватного виконавця про те, що боржниця не реєструє право власності на спадкове майно лише з метою уникнення виконання рішення суду, суди виходили з того, що приватним виконавцем не зазначено, чи мала можливість боржниця зареєструвати право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, з урахуванням накладених арештів на це майно в рамках цивільної справи № 2-324/11, рішення суду по якій було виконано лише 11 серпня 2021 року, а також не надано будь - яких доказів проведення оцінки спадкового майна, враховуючи, що в рамках справи № 2-324/11заборгованість з неї була стягнута лише в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 .
71.             Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги про те, що в даному випадку проведення оцінки спадкового майна не є обов`язковим, оскільки в рамках справи № 761/25760/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 було стягнуто інфляційні втрати та 3% річних у зв`язку із невиконанням нею рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2011 року у справі №2-324/11.
72.             Отже, саме у справі №2-324/11 з  ОСОБА_2 була стягнута заборгованість лише в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , в той час як у справі № 761/25760/16-ц вирішувалось питання щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання.
73.             З огляду на вказане не може слугувати підставою для відмови у задоволенні подання приватного виконавця й те, що ним не зазначено, чи мала можливість боржниця зареєструвати право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно.
74.             Водночас, Верховний Суд враховує, що постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі №761/25760/16-ц заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який є правонаступником 
ОСОБА_6 , інфляційні втрати у розмірі 967 421,35 грн та 3% річних у розмірі 
110 099,84 грн.
75.             Таким чином, на час розгляду у суді касаційної інстанції справи за поданням приватного виконавця рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, з метою забезпечення примусового виконання якого й звернувся приватний виконавець до суду з цим поданням, скасовано, а отже не підлягає примусовому виконанню.
76.             Крім того суд враховує, що постановою приватного виконавця Борейко М. В. від 16 березня 2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/25760/16-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 24 грудня 2018 року, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
77.             Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. 
78.             Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
79.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.
80.             З огляду на вказане вище у сукупності, колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій відповідно до статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                 Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Юрія Сергійовичазалишити без задоволення.
2.                 Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 рокув частині відмови у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович