УХВАЛА

10 червня 2024 року
м. Київ
справа №500/5719/23
адміністративне провадження №К/990/19575/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року 
у справі №500/5719/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Тернопільської міської ради, секретаря Тернопільської міської ради Гірчака Ігоря Ярославовича
третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника комунального закладу загальної середньої освіти, розпорядження про призначення переможця конкурсу на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти
ВСТАНОВИВ:
07 вересня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» адвокат Авдєєнко В.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:
- рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Тернопільського академічного ліцею «Українська гімназія» ім.І.Франка Тернопільської міської ради, які оформлені протоколами комісії № 1 від 04 липня 2023 року та № 2 від 13 липня 2023 року;
- розпорядження виконуючого обов`язки Тернопільського міського голови Гірчака І.Я. № 279-к від 14 серпня 2023 року.
Згідно ухвали суду від 15 вересня 2023 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 .
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, в задоволенні заявленого позову відмовлено.
До Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року та постанову та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №500/5719/23.
Відповідно до протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року у зазначеній справі визначено колегію у складі: судді-доповідача Жука А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
23 травня 2024 року на адресу Верховного Суду від скаржника надійшла заява про відвід судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В., в якій скаржник зазначила, що суддя не може брати участь у розгляді цієї справи і підлягає відводу, оскільки позивач оскаржує рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року по справі № 500/5719/23 (суддя Осташ А.В.), а Жук А.В. з 2010 року по 2019 рік був суддею саме Тернопільського окружного адміністративного суду. Протягом цього періоду з ним працював суддя Осташ А.В. У травні-вересні 2014 року Жук А.В. був заступником голови Тернопільського окружного адміністративного суду, у жовтні 2015 - обраний суддею-спікером Тернопільського окружного адміністративного суду. З огляду на зазначене у   скаржника є об`єктивний сумнів, що суддя Жук А.В. насправді буде неупередженим у розгляді цієї справи, оскільки у ОСОБА_1 є підозра про те, що між суддями Жуком А.В. та Осташем А.В. встановились товариські стосунки, так як протягом тривалого часу вони брали участь у процесі спільної діяльності.
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 визнано необґрунтованою та передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2024 року заяву про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 передано на розгляд судді Загороднюка А.Г.
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 за позовом ОСОБА_1 , до Тернопільської міської ради, секретаря Тернопільської міської ради Гірчака Ігоря Ярославовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника комунального закладу загальної середньої освіти, розпорядження про призначення переможця конкурсу на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд прийшов на таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
За правилами частини першої статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій  статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзаців 1 та 2 частини другої та абзацу 1 частини 3 статті 39 Закону України «Про повну загальну середню освіту».
Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Верховний Суд звертає увагу скаржника, що норма права, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій у межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку автора касаційної скарги, неправильно.
Верховний Суд звертає увагу, що посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та стверджуючи про відсутність правового висновку Верховного Суду скаржник не конкретизує, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду та як відповідні норми права необхідно застосовувати, на думку, скаржника, а також не обґрунтував необхідність такого висновку у взаємозв`язку з посиланням на обставини справи.
Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження, касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Ураховуючи наведене, Суд уважає необґрунтованим наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду уточненої касаційної, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.
Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  16 квітня 2024 року у справі №500/5719/23 - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду