УХВАЛА
 
12 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 214/2868/22
провадження № 61-5155ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мотузем Олександром Володимирочем, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, про зобов`язання демонтувати незаконну прибудову,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Криворізької міської ради, в якій просила зобов`язати відповідачів знести (демонтувати) прибудову у вигляді ганку до житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка виконана впритул до зовнішніх стін квартири № 2 будинку зі сторони зовнішніх стін кімнати № 4 площею 16,20 кв. м та кімнати № 1 площею 5,10 кв. м квартири № 3 .
Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох приміщень - 1 площею 5,10 кв. м, 2 площею 2,80 кв. м, 3 площею 4,90 кв. м, 4 площею 16,20 кв. м, 5 площею 17,20 кв. м. Будинок, у якому знаходиться належна позивачу квартира, складається загалом з трьох квартир. Відповідачами, які є власниками квартири АДРЕСА_2 обладнано новий вхід до своєї квартири, для чого ними здійснено прибудову у вигляді дерев`яного ганку, який прибудований зі сторони зовнішніх стін належної позивачу квартири, а саме з боку кімнати 4 площею 16,20 кв. м та кімнати 1 площею 5,10 кв. м. Прибудова порушує її права як співвласника будинку і одноосібного власника своєї квартири № 3 в цьому будинку, що виражається у створенні неприродної тіні як ззовні будинку, так і в середині належної їй квартирі, оскільки така тінь падає на вікно її квартири, зменшенні оглядовості їй з вікна будинку та з свого ганку та суттєво шкодить загальному виду з вікна та ганку, адже без прибудови естетичний вигляд кращий, вимушеному спогляданні через своє вікно за процесом проходу відповідачів та їх гостей до квартири, відсутності можливості здійснити нею власну прибудову на тому місці, заняття частини земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні, відповідачами, загрозі функціонування усього будинку з огляду на відсутність доказів здійснення цієї прибудови з дотриманням будівельно-технічних норм. При цьому прибудований ганок не було погоджено відповідачами з іншими власниками будинку, а отже описану прибудову до будинку здійснено відповідачами самочинно, тому вона має бути знесена. 
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року залишено без змін.
У квітні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мотуз О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі №  10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання демонтувати незаконну прибудовуу вигляді ганку до житлового будинку.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Справа № 214/2868/22 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана адвокатом Мотузем О. В., подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Мотузем Олександром Володимирочем, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі № 214/2868/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Є. В. Краснощоков
 
В. І. Крат
 
М. М. Русинчук