ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/945/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №704/27/24 Категорія: 304090000 	Дьяченко Д.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» - Павленка Сергія Валерійовича на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2024 року у справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 78815477 на підставі якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 9000,00 грн. на строк 30 днів.
На даний час відповідач має заборгованість по сплаті даного кредиту, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 35400,00 грн., та складається заборгованості за основним боргом – 9000,00 грн., заборгованості по процентах за користування – 26400,00 грн.
На підставі викладеного ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства суму заборгованості в розмірі 35400 грн. а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.
Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» заборгованість за договором позики №78815477 від 26.04.2023 р. в розмірі 15150,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» судові витрати по платі судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати по платі юридичних послуг в розмірі 3000,00 грн. 
Решту частину позовних вимог залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідно до п. 2.2 Договору строк позики становить 30 днів, а договір був укладений 26.04.2023 року, то граничний строк нарахування заборгованості становить по 26.05.2023 року. Суд не врахував суму відсотків, що виходять за межі строку дії договору, тому вирішив, що стягненню підлягають тіло кредиту та відсотки за користування кредитом за 30 днів, що з врахуванням того, що відповідач сплатив борг в сумі 600,00 грн., буде становити 15150,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, без встановлення обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати у відмовленій судом частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що у договорі позики №7823122 сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 2,50% в день.
Сторонами відповідно до умов п. 2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70% в день.
З огляду на п. 4.2. Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.
Відповідно до алгоритму укладення договору вбачається, що без ознайомлення з Правилами, подальше укладення електронного договору на сайті є неможливим.
У п. 6.4 Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» визначено, що за винятку випадку передбаченого п. 6.8 цих Правил, проценти по договору позики на суму позики/залишок позики нараховуються за весь час до повного виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики, утому числі у випадку виникнення простроченої позики, проте не більше 90 календарних днів наявності заборгованості поспіль.
В даному випадку з 26.04.2023 року по 25.05.2023 року (30 днів) відповідач правомірно користувався позикою. Таким чином 26.05.2023 року відповідач порушив умови договору та додаткової угоди, а тому подальший розрахунок заборгованості за процентами на прострочену позику здійснено з 04.06.2023 року до 24.08.2023 року (90 днів), а тому наданий розрахунок заборгованості зроблено відповідно до умов договору позики, Правил та додаткової угоди.
Щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, то представник товариства вказує, що сторони в п. 3.1 договору про надання правової допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року визначили, що клієнт сплачує на користь об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 7100 грн. за підготовку та подання 1 позовної заяви до суду, згідно реєстру боржників.
Звернуто увагу, що юридична послуга з «представництва в суді першої інстанції» адвокатським об`єднанням була надана шляхом надання суду адвокатом Павленко С.В. відповіді на відзив.
Вважає, що розмір витрат на правову допомогу адвоката Павленко С.В. є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню відповідачем. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78815477 від 26.04.2023 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 9000 грн. на строк 30 днів. Процентна ставка 2,5% в день, процентна ставка за понад строкове користування позикою 2,70 % за день. Орієнтовна загальна вартість позики становить 15750 грн.
Відповідно до п. 5.3. Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.
Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору (п. 27 договору позики № 78815477 від 26.04.2023).
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Згідно з п.5.13 Правил, при проходженні кожного етапу укладення Договору позики Позичальник підтверджує розуміння наданої йому інформації та несе особисту відповідальність за свою уважність та повноту ознайомлення з наданою йому інформацією, у тому числі з тією, що міститься за посиланнями. Позичальник несе повну відповідальність за свої дії та рішення при проходженні усіх етапів укладення Договору позики.
Відповідно до п. 5.16.1 Правил, Позичальник погоджується, що Електронний підпис Одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди.
Згідно з п. 6.1 Правил, за користування Позикою Позичальник сплачує Товариству Проценти у розмірах, визначених у Договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму Позики та Проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики.
Відповідно до п. 6.3 Правил, нарахування процентів за користування Позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку Позичальника та нараховується за процентними ставками, зазначеними в Договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування Позикою, включаючи день (дату) видачі Позики та включаючи день (дату) її повернення.
Відповідно до пункту 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) Продукт «Легкий», у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується х тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Згідно з п. 6.24 Правил, процентні ставки, зазначені у Договорі позики, є фіксованими і не можуть бути збільшені Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Відповідно до п. 11.5 Правил, Договір позики, Графік платежів, додаткові угоди до Договору позики зберігаються в електронному вигляді та доступні Позичальнику в Особистому кабінеті.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору станом на 24.08.2023 – 35400,00 грн., з яких тіло кредиту 9000,00 грн., проценти 26400,00 грн.
Проценти у розмірі 2,50% в день нараховані за період з 26.04.2023 року по 25.05.2023 року, та з 27.05.2023 по 24.08.2023 року.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 вказаного вище Закону України електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту з ОСОБА_1 .
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)».
Оскільки договором позики від 26.04.2023 року передбачено строк кредитування 30 днів, тобто до 25.05.2023 року, тому відсотки погоджені сторонами та нараховані за вказаний період правомірно стягнуто судом першої інстанції.
Щодо умов договору, зокрема його невід`ємної частини у вигляді Правил надання грошових коштів у позику, в пункті 6.5. яких передбачено нарахування відсотків протягом 90 днів у разі неналежного виконання умов договору в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування, то колегія суддів враховує висновки, викладені у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22.
Колегія суддів звертає увагу на помилковість твердження представника товариства, що нарахування зазначених відсотків передбачено статтею 1048 ЦК України, оскільки ним не враховано, що строк дії договору закінчився 25.05.2023 року.
Отже, суд апеляційної інстанції, здійснивши тлумачення умов відповідних правил доходить висновку, що нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитом за 90 календарних днів після настання строку повернення позики є нічим іншим як мірою відповідальності за неналежне виконання умов договору, що передбачено ст. 625 ЦК України, із застосуванням відсоткової ставки погодженої сторонами.
Тому з огляду на наведе вказані відсотки, які передбачені пунктом 6.5 Правил також підлягають стягненню на користь товариства з відповідача.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
Колегія суддів, незважаючи на правильність судового рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками в межах строку кредитування, з метою недопущення подвійного тлумачення судового рішення та з метою його ясності для майбутнього виконання, вважає за необхідне його скасувати повністю у частині вирішення справи по суті спору та ухвалити у даній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Що стосується витрат на правничу допомогу.
Позивачем до суду подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 7100,00 грн.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).
Судом встановлено, що до клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу стороною позивача надані докази на підтвердження обсягу понесених позивачем витрат та їх розміру.
Відповідач заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року вартість послуг адвокатського об`єднання «Правовий діалог» складає 7100 грн., та зазначено суть послуг «складання проекту позовної заяви та представництво в суді першої інстанції». Оскільки ухвалою суду про відкриття провадження по даній цивільній справі ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то відповідно юридична послуга з представництва у суді першої інстанції адвокатом не надавалась.
З огляду на наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 3000,00 грн.
Колегія суддів вважає такий розмір правомірним, незважаючи на відсутність посилань суду першої інстанції на їх задоволення у пропорційності до задоволених вимог.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
При цьому доводи апеляційної скарги в частині того, що юридична послуга з «представництва в суді першої інстанції» адвокатським об`єднанням була надана шляхом подання суду адвокатом Павленком С.В. відповіді на відзив, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять відповіді представника позивача на відзив ОСОБА_1 . 
Щодо судового збору
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог товариства по суті спору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання ним позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6710,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» - Павленка Сергія Валерійовича– задовольнити частково.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2024 року в частині стягнення заборгованості за тілом позики та відсотками, а також судового збору – скасувати та ухвалити у даній частині нове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» суму заборгованості за тілом позики в розмірі 9000,00 грн., суму заборгованості за процентами в розмірі 26400,00 грн., а всього 35400,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» судовий збір у розмірі 6710,00 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді