ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 червня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 915/713/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,  
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від позивача: Д.М. Коробченко
від відповідача: Є.С. Іноземцев
від третьої особи: В.А. Будник
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 (суддя                        М.В. Мавродієва, м. Миколаїв, повний текст складено 05.02.2024) 
у справі №915/713/22
за позовом: Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради
до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 
У грудні 2022 року Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (надалі також - АТ «Миколаївгаз»), в якій просило зобов`язати відповідача визначити (відкоригувати) обсяг спожитого Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради природного газу за квітень 2022 року відповідно до пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем.
В обґрунтування вимог позивач послався на помилкове незастосування відповідачем пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем та необхідність перерахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) не шляхом його приведення до стандартних умов, а за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічні періоди споживання природного газу.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що у відповідь на заяву позивача про здійснення розпломбування та демонтаж коректора газу OE-VPT зав. №28679 у зв`язку із його плановою повіркою, 23.02.2022 при проведенні працівниками АТ «Миколаївгаз» технічної перевірки вузла обліку газу було встановлено факт пропущення строку періодичної повірки коректора об`єму газу OE-VPT зав.№28679, у зв`язку з чим працівниками АТ «Миколаївгаз» у присутності представника позивача складено акт про порушення №002084, який підписаний представником позивача без жодних зауважень. Після проведеного капітального ремонту та повірки коректора газу OE-VPT зав. №28679, 04.05.2022 його було встановлено на вузол обліку газу позивача. 
Таким чином, суд встановив, що без наявності коректора об`єму газу позивачем відбувалося споживання природного газу з 23.02.2022 по 04.05.2022.
На підставі пункту 5 глави 4 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем відповідачем за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 здійснено нарахування об`єму розподіленого (спожитого) природного газу по об`єкту позивача за показами лічильника (приведення до стандартних умов) в обсязі 70,98234 тис.куб.м.
Такі обсяги віднесені на інформаційній платформі Оператора ГТС на діючого на той час постачальника природного газу позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», яке відповідно до договору №13-1006/21-БО-Т від 31.10.2021 про постачання природного газу направило позивачу акт б/н від 30.04.2022 приймання-передачі природного газу за квітень 2022 року в обсязі 70,98234 тис. куб.м на суму 1173983,74 грн з ПДВ.
Доводи позивача про необхідність перерахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) не шляхом його приведення до стандартних умов, а за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічні періоди споживання природного газу, місцевий господарський суд відхилив, оскільки виходячи з приписів пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем, дана норма може застосовуватись тільки у випадку зняття лічильника газу чи звужуючого пристрою на повірку, і саме їх відсутність не дозволяє визначити фактичний обсяг споживання природного газу (за робочих умов) по об`єкту газоспоживання в окремий період. Натомість відсутність коректора об`єму природного газу на об`єкті газоспоживання жодним чином не обмежує працездатність лічильника чи звужуючого пристрою, які обліковують обсяги природного газу в робочих умовах і покази яких із застосуванням відповідної методики приводять до стандартних умов.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування відповідачем при здійсненні розрахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) могло б здійснюватись за приписами пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем лише при демонтажі засобу вимірювальної техніки – лічильника газу. Водночас, позивачем не надано суду доказів демонтажу лічильника газу у спірний період квітння 2022 року, а тому відсутні правові підстави для перерахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічні періоди (місяці) споживання природного газу.
Поряд з цим, Господарський суд Миколаївської області зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити коригування обсягу спожитого природного газу за квітень 2022 року не є ефективним та не призведе до реального поновлення прав позивача.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у справі № 915/713/22 скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що постійно діючою робочою комісією по розгляду актів про порушення акт №МК002084 не було розглянуто, а, в порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, 03.03.2022 прийнято рішення про перенесення розгляду акту та розгляд після усунення порушень. За відсутності будь-якого рішення комісії (про задоволення або скасування акту), без складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) газу, відповідач безпідставно визначив та передав оператору ГТС об`єм спожитого позивачем газу у квітні 2022 року в обсязі 70,98234 тис. куб.м на суму 1173983,74 грн.
Також в апеляційній скарзі скаржник зазначив, що перерахунки об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводяться лише у двох випадках: визнання непридатності вузла обліку газу та робота поза межами вимірювання або позаштатному режимі. Натомість, згідно наданого свідоцтва від 15.04.2022 про повірку коректору об`єму газу OE-VPT №28679, останній перебуває у робочому стані та відповідає вимогам НИМД 421412.004 МП. При наявності зазначених фактів, відповідач повинен був діяти у спосіб, передбачений Кодексом газорозподільних систем, а саме: відповідно до пункту 2 глави 7 розділу Х цього Кодексу, тобто розраховувати обсяг спожитого природного газу за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу з урахуванням періоду відсутності засобу вимірювальної техніки.
На переконання позивача, судом зроблено хибний висновок, що коректор об`ємів природного газу відноситься до допоміжних засобів, призначених приводити обсяги природного газу, обліковані лічильником природного газу чи звужуючим пристроєм за робочих умов до стандартних, адже коректор газу є частиною вимірювальної техніки та відноситься до засобу вимірювальної техніки.
За доводами апелянта, місцевим господарським судом безпідставно зроблено висновок про те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити коригування обсягу спожитого природного газу за квітень 2022 року не є ефективним та не призведе до реального поновлення прав позивача, оскільки Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», як оператор ГРМ, на підставі пункту 2 глави 7 розділу Х та пунктів 1, 7 розділу 3 глави IX Кодексу газорозподільних систем має визначити об`єм спожитого позивачем природного газу та надати вказану інформацію до інформаційної платформи оператора ГТС для формування третьою особою – Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз-Трейдинг» акту приймання-передачі спожитого позивачем природного газу.
Крім того, скаржник звернув увагу на те, що питання законності складення відповідачем акта про порушення та визначення на його підставі донарахованого обсягу природного газу за квітень 2022 року у розмірі 70982,00 куб.м розглядалось Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП), за результатами розгляду якого НКРЕКП у листі від 12.07.2023 №7274/16.3.2/7-23 зазначила, що враховуючи те, що розгляд акта про порушення та прийняття рішення про його задоволення відбулося 04.05.2023, АТ «Миколаївгаз» не мало правових підстав здійснювати нарахування споживачу в обсязі 70982,00 куб.м. природного газу у квітні 2022 року.
З урахуванням викладеного, Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради вказало про те, що оскаржуване рішення суду ухвалено без з`ясування обставин, що мають значення для справи, та при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому на підставі частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню.
Позиція відповідача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» просило залишити оскаржуване рішення суду без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Щодо вказаних апелянтом порушень під час розгляду акту про порушення відповідач зазначив, що на засіданні комісії по розгляду актів про порушення, яке відбулося 03.03.2022, акт №002084 від 23.02.2022 було розглянуто та прийнято рішення про перенесення розгляду до усунення виявлено порушення. Якщо б акт про порушення не розглядався комісією, як зазначає скаржник, то і в протоколі №8 засідання комісії він не повинен зазначатися.
Висновок скаржника, що перерахунки об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводяться лише у двох випадках: визнання непридатності вузла обліку газу та робота поза межами вимірювання або позаштатному режимі, тоді як згідно наданого свідоцтва від 15.04.2022 про повірку коректору об`єму газу OE-VPT №28679, останній перебуває у робочому стані та відповідає вимогам НИМД 421412.004 МП, на переконання відповідача, дещо суперечить змісту направленого позивачем на адресу відповідача листа від 27.04.2022 №01-5(3)46-05, за змістом якого необхідно було встановити коректор OE-VPT №28679 після «проведеного капітального ремонту та повірки на підприємстві виробника газових коректорів вказаного типу». Загальновідомим є факт, що після проведеного ремонту будь-який засіб вимірювальної техніки проходить повірку.
Відповідач також зазначив, що позиція скаржника спростовується змістом самої норми, на застосуванні якої він наполягає. Ключовими словами для застосування абзацу 6 пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем є «припинення газопостачання, яке обліковувалося через демонтований ЗВТ», що свідчить про те, що дана норма застосовується тільки у випадку зняття лічильника чи звужуючого пристрою на повірку, і саме їх відсутність не дозволяє визначити фактичний обсяг споживання природного газу (за робочих умов) по об`єкту газоспоживання в окремий період.
Щодо належності коректору об`ємів природного газу до засобів вимірювальної техніки відповідач вказав, що суд першої інстанції жодним чином не заперечує віднесення коректора до засобів вимірювальної техніки, однак коректор об`ємів природного газу відноситься до допоміжних засобів, призначених приводити обсяги природного газу, обліковані лічильником природного газу чи звужуючим пристроєм за робочих умов до стандартних умов. Відсутність коректора об`єму природного газу на об`єкті газоспоживання жодним чином не обмежує працездатність лічильника чи звужуючого пристрою, які обліковують обсяги природного газу в робочих умовах і покази яких із застосуванням відповідної методики приводять до стандартних умов.
При цьому відповідач погодився з позицією місцевого господарського суду в частині неефективно обраного позивачем способу захисту.
Заперечуючи проти доводів апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не прийнято до уваги лист НКРЕКП від 12.07.2023 № 7274/16.3.2/7-23, відповідач послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 904/7926/21, відповідно до якої лист НКРЕКП не є постановою або розпорядженням Регулятора, не носить обов`язкового характеру для виконання суб`єктами ринку природного газу.
Позиція третьої особи щодо апеляційної скарги
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у відзиві на апеляційну скаргу просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Третя особа зазначила, що дотримуючись умов договору постачання природного газу №13-1006/21-БО-Т від 31.10.2021 та норм чинного законодавства, нею, як постачальником, було вірно здійснено відображення обсягів поставленого природного газу на підставі даних з Інформаційної платформи Оператора ГТС. Згідно з відповідними даними, споживачем за квітень 2022 року було відібрано газу загальним обсягом 70,98234 тис. куб.м, що відповідно до умов договору та вимог законодавства вираховувалось та відображалось в актах приймання-передачі природного газу, які було направлено споживачу.
Також третя особа вказала про те, що пред`явлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача здійснити коригування обсягу спожитого природного газу за квітень 2022 року не призводить до реального поновлення прав позивача в разі задоволення позову, а тому обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та неефективним, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга подана представником скаржника 25.02.2024 через систему «Електронний суд», зареєстрована судом 26.02.2024 за вх.№680/24.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у справі №915/713/22 залишено без руху з підстав відсутності у скаржника зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/713/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у справі №915/713/22. Встановлено учасникам справи строк до 05.04.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.
28.03.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№680/24/Д2. 
05.04.2024 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом апеляційної інстанції 08.04.2024 за вх.№680/24/Д3. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 розгляд справи №915/713/22 призначено на 14.05.2024 об 11:30 год.
Ухвалою апеляційного суду від 13.05.2024 задоволено заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (вх.№1754/24 від 10.05.2024) та забезпечено участь представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» – адвоката Іноземцева Євгена Сергійовича у судовому засіданні 14.05.2024 об 11:30 год у справі №915/713/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
13.05.2024 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника (вх.№680/24/Д2 від 13.05.2024).
14.05.2024 від скаржника надійшло клопотання (вх.№680/24/Д5 від 14.05.2024) про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване неможливістю забезпечити участь у судовому засіданні представника у зв`язку з його хворобою.
У судовому засіданні 14.05.2024 Південно-західним апеляційним господарським судом шляхом постановлення протокольної ухвали було задоволено зазначене вище клопотання з огляду на поважність причин неявки у судове засідання представника відповідача та відкладено розгляд справи №915/713/22 на 03.06.2024 о 12:00 год.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 30.05.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у справі №915/713/22 у розумний строк.
Також цією ж ухвалою суду повідомлено Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради та Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про дату, час та місце проведення наступного судового засідання.
Крім того, забезпечено участь представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - адвоката Іноземцева Євгена Сергійовича у судовому засіданні 03.06.2024 о 12:00 год у справі №915/713/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
Ухвалою апеляційного суду від 30.05.2024 забезпечено участь представника Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради – адвоката Коробченка Дмитра Миколайовича у судовому засіданні 03.06.2024 о 12:00 год у справі №915/713/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів 
У судовому засіданні, яке відбулось 03.06.2024, з метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги із забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства, протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 24.06.2024 об 11:30 год. 
Ухвалою апеляційного суду від 03.06.2024 повідомлено Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про дату, час та місце проведення наступного судового засідання, а також забезпечено участь представника Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради – адвоката Коробченка Дмитра Миколайовича у судовому засіданні 24.06.2024 об 11:30 год у справі №915/713/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
16.06.2024 від Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради надійшло клопотання (вх.№680/24/Д6 від 17.06.2024) про долучення до матеріалів справи нових доказів на підтвердження непридатності лічильника газу КУРС-01 G65 A1 (зав.№6204), а саме: копії листа позивача №06-624-09 від 23.05.2022, скерованого відповідачу, про направлення фахівця для зняття газового лічильника; копії акту технічної повірки вузла обліку від 24.05.2022; копії протоколу щодо направлення засобу вимірювальної техніки на експертну повірку від 24.05.2022; копії протоколу повірки лічильника газу №1П від 30.05.2022; копії довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №169/68 від 30.05.2022; копії акту про порушення №МК 002861 від 30.05.2022.
Необхідність залучення до матеріалів справи зазначених вище нових доказів на стадії апеляційного розгляду справи позивач мотивував тим, що відповідачем лише у суді апеляційної інстанції було зазначено, що лічильник газу КУРС-01 G65 A1 (зав.№6204) знаходився у робочому стані, а тому докази непридатності такого лічильника не надавалися позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції та при поданні апеляційної скарги.
Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 24.06.2024, клопотання скаржника (вх.№680/24/Д6 від 17.06.2024) про долучення до матеріалів справи нових доказів відхилено, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
У відповідності до положень статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Вказані положенні закріплені законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази.
Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. 
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.
Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника щодо прийняття додаткових доказів, дійшов висновку, що наведені ним причини неподання доказів до суду першої інстанції не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, адже відповідні докази могли бути надані позивачем до суду першої інстанції.
У судових засіданнях апеляційної інстанції представники сторін надавали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.
Третя особа про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, проте участі не брала.
Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника третьої особи.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
На підставі ліцензії №1228 від 09.04.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу.
Позивач є споживачем послуг з розподілу природного газу, що надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», як Оператором ГРМ, на підставі заяви приєднання №42AB540-11496-21 від 01.01.2022 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), а також у квітні 2022 року був споживачем природного газу за договором №13-1006/21-БО-Т від 31.10.2021 про постачання природного газу, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як постачальником.
22.02.2022 на адресу АТ «Миколаївгаз» від позивача надійшла заява за вих.№06-403-05 від 22.02.2022, в якій позивач просив здійснити розпломбування та демонтаж коректора газу OE-VPT зав.№28679 у зв`язку із його плановою повіркою.
23.02.2022 при проведенні працівниками АТ «Миколаївгаз» технічної перевірки вузла обліку газу було встановлено факт пропущення строку періодичної повірки коректора об`єму газу OE-VPT зав.№28679, у зв`язку з чим працівниками АТ «Миколаївгаз» у присутності представника позивача складено акт про порушення №002084, та зазначено, що комісія АТ «Миколаївгаз» з розгляду акта про порушення буде проводити засідання 03.03.2022 за вказаною у цьому акті адресою.
Акт про порушення підписано споживачем без зауважень.
Того ж дня працівниками АТ «Миколаївгаз» складено акт технічної перевірки вузла обліку б/н від 23.02.2022, яким встановлено факт демонтажу 23.02.2022 об 11:31 коректора об`єму газу позивача OE-VPT зав.№28679.
03.03.2022 комісією АТ «Миколаївгаз» було прийнято рішення перенести розгляд акта про порушення №002084 до усунення виявленого порушення.
15.04.2022 Державним підприємством «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №038П04/22, відповідно до якого коректор об`єму газу OE-VPT (зав.№28679) відповідає вимогам НИМД 421412.004 МП.
28.04.2022 на адресу АТ «Миколаївгаз» від позивача надійшла заява №01-546-05 від 27.04.2022 про монтаж та пломбування коректора газу OE-VPT зав.№28679 після проведеного капітального ремонту та повірки, який 04.05.2022 о 10:45 було встановлено на вузол обліку газу позивача, що підтверджується складеним працівниками                                   АТ «Миколаївгаз» актом технічної перевірки вузла обліку б/н від 04.05.2022.
На засіданні комісії, яке відбулося 04.05.2023, за результатами розгляду акту про порушення №002084 від 23.02.2022 було прийнято рішення про його задоволення та приведення обсягів до стандартних умов.
На підставі пункту 5 глави 4 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем відповідачем за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 здійснено нарахування об`єму розподіленого (спожитого) природного газу по об`єкту позивача за показами лічильника (приведення до стандартних умов) в обсязі 70,98234 тис.куб.м.
Такі обсяги віднесені на інформаційній платформі Оператора ГТС на діючого на той час постачальника природного газу позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», яке відповідно до договору №13-1006/21-БО-Т від 31.10.2021 про постачання природного газу направило позивачу акт б/н від 30.04.2022 приймання-передачі природного газу за квітень 2022 року в обсязі 70,98234тис.куб.м на суму 1173983,74 грн з ПДВ.
Також з матеріалів справи вбачається, що у листі від 12.07.2023 №7274/16.3.2/7-23 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зазначено, що Оператором ГРМ АТ «Миколаївгаз» було неправомірно (передчасно) складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в обсязі 70982,00 куб.м до прийняття рішення про задоволення акта про порушення 04.03.2023.
Позиція суду апеляційної інстанції
Позивач просив суд відновити його права шляхом зобов`язання відповідача визначити (відкоригувати) обсяг спожитого природного газу.
Суд першої інстанції вважав, що вимога зобов`язати відповідача здійснити коригування обсягу спожитого природного газу не є ефективним та не призведе до реального поновлення прав позивача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 38), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 (пункт 55), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)).
Серед способів захисту цивільних прав та інтересів у статті 16 Цивільного кодексу України передбачено примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої).
Колегія суддів вважає, що вимога зобов`язати відповідача здійснити коригування обсягу спожитого природного газу є ефективним способом захисту права позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).
Задоволення вимоги про зобов`язання відповідача визначити (відкоригувати) обсяг спожитого природного газу, який нарахований відповідачем, як Оператором ГРМ, та в подальшому віднесений на Інформаційній платформі Оператора ГТС на постачальника природного газу позивача, унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму вартості поставленого природного газу на той обсяг газу, з яким не погоджується позивач.
Водночас помилковий висновок місцевого господарського суду щодо обрання позивачем неефективного способу захисту права не вплинув на правильний висновок про відмову у позові, оскільки суд дійшов цього висновку на основі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи та правильного застосування норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, виходячи з наступного.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (пункт 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»).
Згідно із абзацом 1 частини першої статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем: 
-розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу;
-договір розподілу природного газу – правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;
-Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) – суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
-споживач природного газу (споживач) – фізична особа, фізична особа – підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (абзац 1 частини першої статті 40 Закону України «Про ринок природного газу»).
Згідно із частиною другою статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір розподілу природного газу.
Пунктом 1.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що він є публічним, регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 Типового договору розподілу природного газу).
На підставі ліцензії №1228 від 09.04.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу.
Отже, АТ «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи.
Як зазначалось, позивач є споживачем послуг з розподілу природного газу, що надаються АТ «Миколаївгаз», як Оператором ГРМ, на підставі заяви приєднання №42AB540-11496-21 від 01.01.2022 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).
У статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» унормовано, що (1) вузол обліку природного газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами; (2) комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу; 3) лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього
В пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем наведені значення термінів, які використовуються в тексті Кодексу газорозподільних систем, згідно яких:
-вузол обліку природного газу/вузол обліку/ВОГ - сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством;
-лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку;
-коректор об`єму газу - сукупність засобів вимірювальної техніки, які вимірюють тиск і температуру газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, обчислюють об`єм газу за стандартних умов, перетворюючи вихідні сигнали від лічильника газу.
ДСТУ EN 12405-1:2017 «Лічильники газу. Пристрої перетворювання. Частина 1. Коригування об`єму» також містить визначення коректора, яким є пристрій, що обчислює, підсумовує і показує приріст до об`єму, що був би виміряний лічильником газу, в разі його роботи за стандартних умов, використовуючи як вхідні дані об`єм за умов вимірювання, виміряний лічильником газу, та інші параметри, такі як температура і тиск газу.
Відповідно коректор об`ємів природного газу відноситься до допоміжних засобів, призначених приводити обсяги природного газу, обліковані лічильником природного газу чи звужуючим пристроєм за робочих умов до стандартних умов.
Згідно із пунктом 3 глави 1 розділу ІX Кодексу газорозподільних систем фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.
Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.
З огляду на викладене, є правильним висновок суду першої інстанції, що коректор об`ємів природного газу відноситься до допоміжних засобів призначених приводити обсяги природного газу, обліковані лічильником природного газу чи звужуючим пристроєм за робочих умов до стандартних умов - його об`єм має зводитись до умов, визначених ГОСТ 2939-63 «Газы. Условия для определения объема»: температура - 20 градусів Цельсія, абсолютний тиск - 760 міліметрів ртутного стовпчика (пункт 1.4. глави 1 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Мінпаливенерго України №618 від 27.12.2005).
При цьому у наведених висновках суд першої інстанцї жодним чином не заперечував віднесення коректора до засобів вимірювальної техніки, на чому помилково наполягає апелянт.
Відтак, відсутність коректора об`єму природного газу на об`єкті газоспоживання жодним чином не обмежує працездатність лічильника чи звужуючого пристрою, які обліковують обсяги природного газу в робочих умовах і покази яких із застосуванням відповідної методики приводять до стандартних умов.
Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.
Відповідно до положень пункту 1 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 розділу Х Кодексу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).
Положеннями глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.
Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен, зокрема, завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити Оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого Оператор ГРМ має опублікувати на своєму веб-сайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником Оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати.
23.02.2022 при проведенні працівниками АТ «Миколаївгаз» технічної перевірки вузла обліку газу було встановлено факт пропущення строку періодичної повірки коректора об`єму газу OE-VPT зав.№28679, у зв`язку з чим працівниками АТ «Миколаївгаз» у присутності представника позивача складено акт про порушення №002084, який підписаний представником позивача без жодних зауважень.
Того ж дня працівниками АТ «Миколаївгаз» складено акт технічної перевірки вузла обліку б/н від 23.02.2022, яким встановлено факт демонтажу 23.02.2022 об 11:31 коректора об`єму газу позивача OE-VPT зав.№28679.
28.04.2022 на адресу АТ «Миколаївгаз» від позивача надійшла заява №01-546-05 від 27.04.2022 про монтаж та пломбування коректора газу OE-VPT зав.№28679 після проведеного капітального ремонту та повірки, який 04.05.2022 о 10:45 було встановлено на вузол обліку газу позивача, що підтверджується складеним працівниками                                  АТ «Миколаївгаз» актом технічної перевірки вузла обліку б/н від 04.05.2022.
Тобто, без наявності коректора об`єму газу позивачем відбувалося споживання природного газу з 23.02.2022 по 04.05.2022.
Згідно із підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.
За приписами пункту 5 глави 4 розділу XІ Кодексу ГРС, у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки датчика тиску, та/або датчика температури, та/або обчислювача (коректора) об`єму газу, несправності датчика тиску, та/або датчика температури, та/або обчислювача (коректора) об`єму газу, що сталася внаслідок їх пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ проводяться перерахунки об`єму розподіленого (спожитого) природного газу, зокрема у випадку визнання непридатним до застосування за результатами періодичної, позачергової, експертної повірки або за результатами перевірки технічного стану комерційного ВОГ.
В такому випадку об`єм газу, порахований комерційним ВОГ за робочих умов, зводять до стандартних умов із застосуванням коефіцієнта приведення відповідно до вимог державних стандартів, виходячи з таких значень величини тиску та температури: - за значення тиску газу береться значення, що дорівнює максимальному тиску для відповідної категорії газопроводів, але не більше ніж значення тиску, яке дорівнює вихідному тиску на ГРС за період, з якого безпосередньо подається газ на комерційний ВОГ; - за значення температури газу береться значення, що дорівнює температурі найбільш холодної п`ятиденки для відповідного регіону згідно з будівельними нормами, якщо протягом минулого року мінімальне значення температури газу не було нижчим. В іншому разі за значення температури газу береться мінімальне значення температури газу за минулий рік.
При визнанні датчика тиску, та/або датчика температури, та/або обчислювача (коректора) об`єму газу непридатними до застосування за результатами періодичної, позачергової, експертної повірки або за результатами перевірки технічного стану комерційного ВОГ та/або пошкодженні пломб, а також при пропущенні строку періодичної повірки зазначених ЗВТ з вини споживача перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з початку розрахункового періоду (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування Оператором ГРМ справного та повіреного ЗВТ, що підтверджується відповідним актом між Оператором ГРМ та споживачем.
За приписами абзацу 2 пункту 3 глави 1 розділу ІX Кодексу газорозподільних систем об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.
Водночас в обґрунтування вимог позивач вказує на помилкове незастосування відповідачем пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем та необхідність перерахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) не шляхом його приведення до стандартних умов, а за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічні періоди споживання природного газу.
Так, згідно пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем, за відсутності дублюючого ЗВТ та не встановлення споживачем на місце демонтованого ЗВТ аналогічного ЗВТ (погодженого з Оператором ГРМ для комерційних розрахунків) або якщо одразу після знятого на повірку ЗВТ сторонами не здійснені заходи з припинення газопостачання, яке обліковувалося через демонтований ЗВТ (що має підтверджуватися відповідним актом між Оператором ГРМ і споживачем), обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є демонтований ЗВТ, розраховується за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу з урахуванням періоду відсутності ЗВТ.
Тобто, виходячи з приписів пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем, дана норма може застосовуватись тільки у випадку зняття лічильника газу чи звужуючого пристрою на повірку, і саме їх відсутність не дозволяє визначити фактичний обсяг споживання природного газу (за робочих умов) по об`єкту газоспоживання в окремий період.
З урахуванням наведеного, колегія суддів підтримує висновок місцевого господарського суду, що застосування відповідачем при здійсненні розрахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) могло б здійснюватись за приписами пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем лише при демонтажі ЗВТ – лічильника газу.
Однак позивач не надав суду доказів демонтажу лічильника газу у спірний період квітня 2022 року, з огляду на що відсутні правові підстави для перерахунку обсягу спожитого позивачем природного газу за квітень 2022 року (за період споживання природного газу без наявності обчислювача (коректора) об`єму газу) за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічні періоди (місяці) споживання природного газу.
Згідно з положеннями пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
На підставі пункту 5 глави 4 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем відповідачем за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 здійснено нарахування об`єму розподіленого (спожитого) природного газу по об`єкту позивача за показами лічильника (приведення до стандартних умов) в обсязі 70,98234 тис.куб.м.
На засіданні комісії, яке відбулося 04.05.2023, за результатами розгляду акту про порушення №002084 від 23.02.2022 було прийнято рішення про його задоволення та приведення обсягів до стандартних умов.
Посилання апелянта на лист НКРЕКП від 12.07.2023 №7274/16.3.2/7-23, в якому Регулятор зазначив про передчасність складання акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу у розмірі 70982,00 куб.м до прийняття рішення про задоволення акта про порушення 04.05.2023, не спростовує визначений відповідачем обяг газу, нарахований споживачу у квітні 2022 року.
Висновки суду апеляційної інстанції
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Миколаївської області про відмову у позові, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 у справі №915/713/22 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 26.06.2024.

Головуючий суддя                                                                                Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                                    К.В. Богатир

          Суддя                                                                                                    С.В. Таран