ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 квітня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/4318/18
провадження № 22-ц/4809/425/24 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
                головуючого судді: Дуковського О.Л.
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А. 
з участю секретаря: Демешко Л.В.

               Учасники справи:
       позивач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Мунтян В.І. 
       відповідач - ОСОБА_2 .
       
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в  м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2023 року, у складі головуючого судді Нероди Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку.
Зазначала, що 18.11.2017 вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом стала власницею 13/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під АДРЕСА_1 .
Вказувала, що в цілому зазначений будинок, позначений в плані літ. «А», загальною площею 98,8 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., до нього прилягають господарсько-побутові будівлі: сарай літ. «Б», літня кухня літ «В», погріб літ. «г», водопровід літ. «Е», вбиральня літ. «Д», огорожа літ №1.
07.06.2012 державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 було видане   відповідачу ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі № 1-384. Відповідно до якого відповідач є власником 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під АДРЕСА_1 .
Вказує, що на сьогоднішній день, між нею та відповідачем, як співвласниками майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто.
Посилалася на ст. ст. 364, 367 ЦК України, відповідно до яких кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.
Просила:
виділити їй у рахунок її частини в житловому будинку за АДРЕСА_1 у житловому будинку літ. «А»: кімнату «2-4» площею 10,6 кв. м.; кімнату «1-5» площею 10,7 кв. м.; кімнату «2-2» площею 11,9 кв. м; кімнату «2-3» площею 17,9 кв. .; кімнату «2-1» площею 6,4 кв. м.; кімнату «2-5» площею 5,8 кв. м., надвірні споруди: погріб літ. «Г», літня кухня літ. «В», частка водопровід літ. «Е», частка вбиральня літ. «Д», які відповідають фактично існуючому порядку користування та становить 13/20 частин домоволодіння;
стягнути з відповідача судові витрати.
Не погодившись із позовом, ОСОБА_2 подала відзив та вказала, що ОСОБА_1 самостійно, без її згоди вселилась та проживає в тій частині будинку, де раніше мешкала вона, та визначає собі ті кімнати, які перебувають в належному стані, а інші залишаються в непридатному стані для проживання. 
Вважала, що правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди – спір вирішується судом.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Виділено ОСОБА_1 , в натурі в окреме домоволодіння належні їй на праві власності 13/20 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в складі житлового будинку літ. «Ааа1а2»: кімнату «2-4» площею 10,6 кв. м.; кімнату «1-5» площею 10,7 кв. м.; кімнату «2-2» площею 11,9 кв. м; кімнату «2-3» площею 17,9 кв. м.; кімнату «2-1» площею 6,4 кв. м.; кімнату «2-5» площею 5,8 кв. м., надвірні споруди: погріб літ. «Г», літня кухня літ. «В», ? частка водопровід літ. «Е», ? частка вбиральня літ. «Д».
Виділено ОСОБА_2 , в натурі в окреме домоволодіння належні їй на праві власності 7/20 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в складі житлового будинку літ. «Ааа1а2»: кімнату «1-1» площею 6,9 кв. м; кімнату «1-2» площею 5,9 кв. м; кімнату «1-3» ; кімнату «1-4», надвірні споруди: сарай літ. «Б», ? частка водопровід літ. «Е», ? частка вбиральня літ. «Д».
В іншій частині задоволення позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Відповідач не погодившись із вказаним рішенням суду подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вважає, що такий поділ домоволодіння є несправедливим та просила:
виділити ОСОБА_2 в натурі в окреме домоволодіння належні їй на праві власності 7/20 та 3/10 часток житлового будинку;
виділити ОСОБА_1 в натурі в окреме домоволодіння належні їй на праві власності 7/20 та 3/10 часток житлового будинку;
відмовити у стягненні із неї судового збору.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власницею 13/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 є власницею 7/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під АДРЕСА_1 .
У даній справі судом першої інстанції була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза №1827/1828/21-27 від 20.10.2023.
Здійснюючі поділ суд першої інстанції вважав, що поділ в натурі житлового будинку разом з господарсько-побутовими будівлями відповідно до ідеальних часток співвласників (13/20 та 7/20) і   вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, який знаходиться по АДРЕСА_1 , належить провести відповідно до варіанту № 1 висновку експерта №1827/1828/21-27 від 20.10.2023, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.
Вказаний варіант №1 поділу в натурі житлового будинку разом з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , передбачає поділ співвласнику ОСОБА_1 з часткою 13/20, в житловому будинку літ. «Ааа1а2»: кімнату «2-4» площею 10,6 кв. м.; кімнату «1-5» площею 10,7 кв. м.; кімнату «2-2» площею 11,9 кв. м; кімнату «2-3» площею 17,9 кв. .; кімнату «2-1» площею 6,4 кв. м.; кімнату «2-5» площею 5,8 кв. м., надвірні споруди: погріб літ. «Г», літня кухня літ. «В», ? частка водопровід літ. «Е», ? частка вбиральня літ. «Д».
Співвласнику ОСОБА_2 з часткою 7/20 поділу в натурі житлового будинку разом з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в житловому будинку літ. «Ааа1а2»: кімнату «1-1» площею 6,9 кв. м; кімнату «1-2» площею 5,9 кв. м; кімнату «1-3» ; кімнату «1-4», надвірні споруди: сарай літ. «Б», частка водопровід літ. «Е», частка вбиральня літ. «Д».
Також, відповідно до висновку експерта, для відокремлення частини будинку співвласниками необхідно виконати будівельні роботи: демонтувати дверний блок та замурувати дверний отвір між помешканнями 1-2 та 1-5.
       Доводи відповідачки наведені під час розгляду справи, а також викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_2 пропонує варіант розподілу будинку, що є технічно неможливим, та штучно покращує її житлові умови за рахунок позивачки.
       За таких обставин суд першої інстанції правильно провів (визначив) поділ житлового будинку взявши за основу один із варіантів судових експертиз.
Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, яких доводи апеляційної скарги не спростовують.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                 О.Л.Дуковський 
Судді:                                                                                                                 Л.М.Дьомич
                                                                                                               О.А. Письменний