ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 р. 	Справа № 440/13481/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, повний текст складено 24.11.23  по справі № 440/13481/23
за позовом                                      ОСОБА_1  
до                                     Військової частини НОМЕР_1  
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд про: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати штаб-сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити штаб-сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі по 100000,00 гривень, з урахуванням проведених виплат, загальною сумою 420000,00 гривень.
Позов обґрунтований тим, що 06 липня 2022 року позивач в ході виконання службових обов`язків (бойового завдання) по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Миронівське Донецької області в результаті мінометного обстрілу зі сторони противника отримав поранення, після чого проходив довготривалий курс лікування. За позицією позивача, період лікування з 06 липня 2022 року по 31 січня 2023 року є безперервним та таким, що пов`язаний із захистом Батьківщини, а тому він має право на отримання за вказаний період додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з аналізу абз. 3 п.1 Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Зазначає, що позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в період з 01.08.2022 по 31.01.2023, однак, з наданих матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в періоди з 06.07.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022          по 19.07.2022, з 19.07.2022 по 22.08.2022, з 06.09.2022 по 13.10.2022, з 23.12.2022 по 29.12.2022, з 18.01.2023 по 31.01.2023. Вважає, що відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди за усі дні з 01.08.2022 по 31.01.2023.
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року без змін. Зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі не заперечує той факт, що позивачу за періоди стаціонарного лікування у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, належить виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168, а лише неправильно трактує резолютивну частину рішення. Вказує, що в рішенні суду першої інстанції відсутнє зобов`язання виплатити додаткову винагороду за всі дні з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року, а зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, саме за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги.
Військова частина НОМЕР_1 отримала копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявним в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа. 
Разом з тим, працівниками УДППЗ "Укрпошта" повернуто поштове відправлення суду, яке надсилалося на адресу позивача, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно до п.4 ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками “за закінченням терміну зберігання”, “адресат вибув”, “адресат відсутній” і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №821/818/16, від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а.
Отже, судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення позивача про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №39 від 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України “Про загальну мобілізацію” №69/2022 від 24 лютого 2022 року наказано вважати таким, що призначений згідно з мобілізаційним планом, штаб-сержант по мобілізації ОСОБА_1 , який прибув 24 лютого 2022 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду стрільця-снайпера 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №94 від 20 квітня 2022 року штаб-сержанта по мобілізації ОСОБА_1 увільнено від займаної посади стрільця-снайпера 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону та призначити на посаду старшого навідника гранатометного взводу 3 механізованого батальйону.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 №1/37/6692 від 20 грудня 2022 року штаб-сержант ОСОБА_1 06 липня 2022 року одержав: мінно-вибухову травму, вогнепальні уламкові сліпі проникаючі поранення живота ліворуч з пошкодженням поперечного відділу товстого кишківника, гомоперитонеум, локальний каловий перитоніт, ВОСП м`яких тканин грудної клітки праворуч, лівої кістки, правого стегна та лівої гомілки, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, за обставин: 06 липня 2022 року з 08 год. 40 хв. по 10 год. 40 хв. в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Миронівське Донецької області в результаті мінометного обстрілу зі сторони противника отримав поранення.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №174 від 09 липня 2022 року, наказано вважати такими, що 06 липня 2022 року вибули з району виконання завдань після безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, евакуйовані до міської лікарні м. Бахмут Донецької області для лікування у зв`язку з пораненням: штаб-сержант по мобілізації ОСОБА_1 , старший навідник гранатометного взводу 3 механізованого батальйону.
Свідоцтвом про хворобу №178 від 18 серпня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №8100273 від 22 серпня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2173 від 13 жовтня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого, історії хвороби №11399 від 29 грудня 2022 року, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №677 від 31 січня 2023 року, виписним епікрізом (історією хвороби №2600), витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 11 квітня 2023 року, підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06 липня 2022 року по 07 липня 2022 року; з 07 липня 2022 року по 19 липня 2022 року; з 19 липня 2022 року по 22 серпня 2022 року; з 06 вересня 2022 року по 13 жовтня 2022 року; з 23 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року; з 18 січня 2023 року по 31 січня 2023 року.
Наявним у матеріалах справи витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №541 від 13 березня 2023 року підтверджується, що мінно-вибухова травма та поранення (06 липня 2022 року) штаб-сержанта ОСОБА_1 згідно з довідкою про обставини травми від 20 грудня 2022 року №1/37/6692, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , - травма, поранення, так, пов`язана із захистом Батьківщини.
Згідно витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 з додатками до них №2187 від 03 вересня 2022 року, №2603 від 04 жовтня 2022 року, №3160 від 04 листопада 2022 року, №3932 від 04 грудня 2022 року, №60 від 05 січня 2023 року, №672 від 04 лютого 2023 року та листа фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 №2023 від 17 червня 2023 року штаб-сержанту по мобілізації ОСОБА_1 здійснювались нарахування та виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року.
ОСОБА_1 подано командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт від 03 квітня 2023 року, на якому наявна відмітка про отримання 03 квітня 2023 року, в якому він просив нарахувати та виплатити з дня отримання поранення (06 липня 2022 року) внаслідок МВТ в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини по день перебування на стаціонарному лікуванні (27 березня 2023 року) заборгованість по грошовому забезпеченню (додаткову щомісячну винагороду) у зв`язку з перебуванням на безперервному стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з тяжким пораненням, отриманим під час виконання обов`язку військової служби по захисту Батьківщини в районі її проведення.
До вказаного рапорту додано копії: первинної медичної картки від 06 липня 2023 року; довідки про обставини травми №1/37/6692 від 20 грудня 2022 року; виписок із медичної картки стаціонарного хворого №с8216, №8100273, №2173, №11399, №677, №1600; свідоцтва про хворобу №178 від 19 серпня 2022 року; витягу з протоколу засідання ВЛК №541 від 13 березня 2023 року; виписного епікризу (історії хвороби №2600); довідки ВЛК №286 від 03 березня 2023 року; виписки КП “Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради”.
Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 11 квітня 2023 року наказано штаб-сержанта ОСОБА_1 , який з 20 липня 2022 року знаходиться у розпорядженні командира військової частини у зв`язку з лікуванням після поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, вважати таким, що з 06 липня 2022 року по 03 березня 2023 року перебував на довготривалому (з перервами) лікуванні у зв`язку з пораненням. Наказ винесений на підставі рапорту №6739 від 03 квітня 2023 року.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неповного нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року відповідно до Постанови №168. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року відповідно до Постанови №168, з урахуванням проведених виплат.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, в розмірі по 100000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що згідно чинного законодавства позивач має право на отримання збільшеної до 100000,00 грн винагороди протягом вказаного строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а не в розмірі по 100000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 цього Закону).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023  від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 строк дії воєнного часу продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту – Постанова №168), якою було запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. та до 100 000,00 грн.
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.
Відповідно до п.1 Постанови №168 (зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №271, від 22.03.2022 року №350, від 01.04.2022 року №400, від 01.07.2022 року №754) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Постановою №793 (яка набрала чинності 19.07.2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, застосовується з 24 лютого 2022 року) Кабінет Міністрів України затвердив низку змін до Постанови №168, зокрема, у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Постанова №168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
У зв`язку з цим, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44 (набрав чинності 31.01.2023 року) відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внесено зміни до Порядку №260.
Так, у абзаці 16 п.2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 року №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44, що набрав чинності 31.01.2023 року, Порядок №260 доповнено розділом XXXIV “Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану”, яким передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.
Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України. Особливості підтвердження участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління визначаються командиром військової частини НОМЕР_2 .
Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер); захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
У період дії воєнного стану в разі смерті військовослужбовця (крім випадків, передбачених пунктами 10 та 14 цього Порядку) додаткова винагорода, встановлена військовослужбовцю на день смерті, виплачується у повному розмірі за весь місяць, в якому військовослужбовець помер.
До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника); відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника); вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника); вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини; добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника); навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених в абзацах другому - шостому цього пункту, які протягом поточного місяця: захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні; загинули (померли) внаслідок отриманих поранень, травм або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
Порядок та умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин визначається командиром цієї частини з урахуванням цього наказу.».
Водночас, в контексті спірних правовідносин, суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки спір у цій справі стосується наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року, то на спірні правовідносини поширюється дія норм Постанови №168 та Порядку №260 в редакціях, які були чинними впродовж саме цього періоду, та відповідно на спірні правовідносини не поширюються норми Порядку №260 в редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44, що набрав чинності лише 31.01.2023 року.
Тож пунктами 1 та 2-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З аналізу наведених норм Постанови №168, чинних на час виникнення спірних відносин, вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
За матеріалами справи, згідно свідоцтва про хворобу №178 від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні: ЛСБ м. Бахмут з 06 липня 2022 року по 07 липня 2022 року, КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова «ДОР»» з 07 липня 2022 року по 19 липня 2022 року; КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» з 19 липня 2022 року по теперішній час; Постанова ВЛК про придатність до військової служби: непридатний до військової служби з переглядом через 6 місяців.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №8100273 від 22 серпня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» з 19 липня 2022 року по 22 серпня 2022 року та виписаний у госпіталь за місцем евакуації для подальшого лікування; стан при виписці - непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців.
Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2173 від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 госпітолізований в хірургічне відділення з ортопедо-травматологічними ліжками Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни 06 вересня 2022 року по 13 жовтня 2022 року; стан при виписці – продовжує хворіти.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, історії хвороби №11399 від 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з 23 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року; виписується у госпіталь за місцем евакуації для подальшого лікування.
Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №677 від 31 січня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в 1-му хірургічному відділенні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з 18 січня по 31 січня 2023 року; рекомендовано амбулаторне лікування в хірурга поліклініки.
Відповідно до Виписного епікрізу (історії хвороби №2600) Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» штаб-сержант по мобілізації ОСОБА_1 06 липня 2022 року поблизу Бахмута отримав МВТ: струс головного мозку, численні вогнепальні сліпі поранення м`яких тканин правого стегна, лівої гомілки, лівої китиці, сліпе уламкове поранення грудної клітки з геморагічним забоєм лівої легені та сліпе проникаюче поранення черевної порожнини, з ушкодженням тонкої та товстої кишки. Перша медична допомога надана у ЛСБ м. Бахмут. Подальше лікування на етапах медичної евакуації: КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР», Олександрівська клінічна лікарня м. Києва, після курсу лікування 18 серпня 2022 року оглянутий ВЛК КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», згідно ст.81 гр. ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. 04 жовтня 2022 року у ДМСЦ ветеранів війни (М. Циблі) виконане усунення судоми. В грудні 2022 року лікувався стаціонарно з приводу гіпертонічної хвороби ІІ стадії, регулярно приймає комбіновану гіпотензивну терапію. В січні 2023 року НКП БМР «Білоцерківська лікарня №2» госпіталізований з приводу гострої тонко кишкової непрохідності, 18 січня 2023 року виконані герніолапаротомія, вісцероліз, ліквідація непрохідності, грижепластика за Сапежко.
Отже, свідоцтвом про хворобу №178 від 18 серпня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №8100273 від 22 серпня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2173 від 13 жовтня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого, історії хвороби №11399 від 29 грудня 2022 року, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №677 від 31 січня 2023 року, виписним епікрізом (історією хвороби №2600), витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 11 квітня 2023 року, підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06 липня 2022 року по 07 липня 2022 року; з 07 липня 2022 року по 19 липня 2022 року; з 19 липня 2022 року по 22 серпня 2022 року; з 06 вересня 2022 року по 13 жовтня 2022 року; з 23 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року; з 18 січня 2023 року по 31 січня 2023 року.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №286 від 03 березня 2023 року наслідки МВТ (06 липня 2022 року) ЗЧМТ штаб-сержанта ОСОБА_1 – травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1/37/6692 від 20 грудня 2022 року видана командиром військової частини НОМЕР_1 ); обмежено придатний до військової служби (непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах).
Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13 березня 2023 року №541 мінно-вибухова травма та поранення (06 липня 2022 року) штаб-сержанта ОСОБА_1 , що підтверджуються довідкою про обставини травми від 20 грудня 2022 року №1/37/6692, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , - травма, поранення, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Постанову про причинний зв`язок поранення за свідоцтвом про хворобу військово-лікарської комісії КНП «Олександрівська клінічна лікарня» від 18 серпня 2022 року №178 відмінити.
За період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 06 липня 2022 року по 31 січня 2023 року йому нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірах: 100000,00 грн - за липень 2022 року, 30000,00 грн - за серпень 2022 року, 30000,00 грн - за вересень 2022 року, 30000,00 грн - за жовтень 2022 року, 30000,00 грн - за листопад 2022 року, 30000,00 грн - за грудень 2022 року, 30000,00 грн - за січень 2023 року, що визнається учасниками справи та підтверджується відповідними витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 .
Відтак, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, яку він не отримував.
Враховуючи ту обставину, що позивач звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 03.04.2023 року про виплату заборгованості по грошовому забезпеченню (додаткової винагороди) у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з тяжким пораненням, отриманим під час виконання обов`язку військової служби по захисту Батьківщини в районі її проведення, до якого додавав підтверджуючі медичні документи, та разом з тим додаткова винагорода у збільшеному розмірі так і не була нарахована та виплачена позивачу після отримання цих документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 гривень, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року.
В апеляційній скарзі відповідач не заперечує право позивача на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, однак зауважує, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в періоди з 06.07.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022 по 19.07.2022, з 19.07.2022 по 22.08.2022, з 06.09.2022 по 13.10.2022, з 23.12.2022 по 29.12.2022, з 18.01.2023 по 31.01.2023, тому відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди за усі дні з 01.08.2022 по 31.01.2023.
Колегія суддів вважає вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки у рішенні суду першої інстанції відсутнє зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду за всі дні з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року, а зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, саме за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період: з 06.07.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022 по 19.07.2022, з 19.07.2022 по 22.08.2022, з 06.09.2022 по 13.10.2022, з 23.12.2022 по 29.12.2022, з 18.01.2023 по 31.01.2023, та правомірно зазначено, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000,00 грн винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу  без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд      
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 по справі № 440/13481/23  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.В. Присяжнюк    І.С. Чалий