ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 р. 	Справа № 520/34515/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 07.03.24  у справі № 520/34515/23
за позовом   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до    Головного управління ДПС у Харківській області      
про скасування податкової вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також – відповідач), у якому просив: 
- скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) Фізичною особою-підприємцем № Ф-17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-17165-2040 від 27.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) на суму 4020,63 гривень.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що в інформаційних системах ДПС України наявна інформація щодо наявності у позивача станом на 14.12.2023 боргу (недоїмки) у сумі 4020,63 грн.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області як Фізична особа-підприємець з 17.01.2011 (на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 по теперішній час) та є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, як адвокат (дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності –15.02.2018).
Головним управлінням ДПС у Харківській області  сформовано і направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-141422 від 29.03.2021 на суму 13030,29 гривень.
Не погоджуючись з отриманою вимогою, позивач оскаржив її в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 10675/6/99-00-06-02-01-06 від 13.05.2021 скаргу позивача задоволено частково, вимога про сплату боргу № Ф-141422 від 29.03.2021 на суму 13030,29 грн вважається відкликаною, проведено коригування інтегрованої картки платника податків шляхом виключення нарахувань з єдиного соціального внеску в сумі 9009,66 грн та зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області сформувати та направити нову вимогу.
На виконання зазначеного рішення відповідач сформував та направив нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № 17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 гривень.
Відповідач уважає, що податкова вимога сформована правомірно, адже за даними інтегрованої картки платника податків за позивачем обліковується борг, що виник унаслідок несплати самостійно визначених зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску згідно податкових декларацій з єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 та 2022 роки.
Зазначена вимога була оскаржена позивачем в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 24603/6/99-00-06-02-01-06 від 24.08.2023 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 грн залишено без змін, а скаргу позивача – без задоволення.
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням ДПС України, звернувся до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 грн, стверджуючи про безпідставність формування податкового боргу, адже своєчасно сплачує єдиний соціальний внесок, на підтвердження чого надав відповідні платіжні доручення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № 17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 грн.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 за № 449 (далі - Інструкція № 449), Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 за № 435 (далі - Порядок № 435).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені в Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 за № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).
У статті 1 Закону № 2464-VI закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пп. 4 та 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи – підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Такі платники зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої ст. 9 Закону № 2464).
За приписами пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, тобто й на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (частина 3 статті 6 Закону № 2464-VI).
Частиною 5 статті 8 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.
Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).
Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Як убачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, позивач, як фізична особа -підприємець, що здійснює незалежну професійну діяльність, самостійно визначив зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску згідно податковими деклараціями з єдиного податку фізичної особи-підприємця.
За твердженням відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, заборгованість позивача станом на 30.06.2023 становить 4020,63 грн та виникла внаслідок несплати самостійно визначених зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску за податковими деклараціями з єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 та 2022 роки, що і зумовило формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 17165-2040 від 27.07.2023.
На підтвердження своєї позиції відповідачем до матеріалів справи надано витяг з інтегрованої картки позивача, з якого вбачається, що станом на 31.12.2021 в інтегрованій картці ОСОБА_1 значиться переплата на суму 7859,4 гривень.
ОСОБА_1 подано річну податкову звітність за 2021 рік, а саме Додаток № 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця» № 9428361631 від 04.02.2022, де визначено суму єдиного внеску у розмірі 15 950 гривень.
Разом з тим на підтвердження сплати податкових зобов`язань позивач надав платіжні інструкції:
- № 28 від 19.04.2021 року за період січень 2021 – березень 2021 року на суму 3960 гривень;
- № 9239-1530-3448-3431 від 19.07.2021 за період квітень-червень 2021 року на суму 3960 гривень;
- № 9248-2600-9235-4812 від 18.10.2021 за період липень 2021 року-вересень 2021 року на суму 3960 гривень;
- № 9257-4628-3365-2103 від 18.01.2022 за період жовтень 2021 року – грудень 2021 року на суму 4070 гривень.
Аналіз зазначених документів дає підстави для висновку, що позивач не має заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2021 рік, оскільки позивачем у повному обсязі сплачено задекларовані зобов`язання, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, а на кінець 2021 року в інтегрованій картці відображається переплата у сумі 7859,4 гривень.
У річній податковій звітності за 2022 рік, а саме Додатку № 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця» № 9302188981 від 29.01.2023 позивачем визначено суму єдиного внеску у розмірі 2860 гривень.
Сплата зобов`язань підтверджується платіжною інструкцією № 9273-7828-4080-4730 від 30.06.2022 на суму 2860 гривень.
За другий, третій та четвертий квартали 2022 року позивач вирішив не сплачувати єдиний соціальний внесок, скориставшись законодавчо встановленим звільненням від такої сплати на період дії правового режиму воєнного стану, що передбачено пунктом 9-19 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.
Згідно з даними інтегрованої картки позивача станом на 31.12.2022 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 1160,63 гривень.
Як убачається з наданих документів, самостійно визначені і задекларовані зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2022 рік позивачем сплачено у повному обсязі, що підтверджується належними доказами.
У відзиві на позовну заяву та у рішенні ДПС України № 24603/6/99-00-06-02-01-06 від 24.08.2023 про результати розгляду скарги позивача, відповідач стверджує про те, що борг виник саме у період 2021 та 2022 року. Однак, перевіривши нарахування за вказані періоди, суд не вбачає формування недоїмки саме в цей період.
У додаткових поясненнях від 10.01.2024 відповідач змінив свою позицію та зазначив про формування боргу в інший період, а саме 4 квартал 2020 року та березень 2020 року, однак не надав при цьому документального підтвердження несплати позивачем зобов`язань за вказаний період.
Суд наголошує, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.
Проте позивач надав платіжну інструкцію № 9220-9420-2398-4278 від 18.01.2021, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 сплачено єдиний соціальний внесок за четвертий квартали 2020 року на суму 3300,00 гривень та дублікат квитанції №1932-5959-6873-1003 від 16.04.2020, що підтверджує сплату єдиного соціального внеску за січень-березень 2020 року на суму 3117,18 гривень.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в інформаційних системах ДПС України наявна інформація щодо наявності у позивача станом на 14.12.2023 боргу (недоїмки) у сумі 4020,63 грн, проте спірна вимога № Ф-17165-2040 на суму 4020,63 грн сформована 27.07.2023, тобто раніше.
З урахуванням установлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № 17165-2040 від 27.07.2023 на суму 4020,63 грн, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі № 520/34515/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова