ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1457/24 Справа № 202/795/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Ейсмонта Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
       на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), - 

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнений на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.

       У постанові суду зазначено, що 23 листопада 2023 року о 12 годині 20 хвилин в м. Лиман, на перехресті доріг вул. Слобожанська та Незалежності, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ 27179, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року як незаконної та необґрунтованої.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після зупинки транспортного засобу він повідомив, що знаходиться при виконанні службових обов`язків та не заперечує проти проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням технічних засобів. На що працівник поліції повідомив, що не має технічних засобів для огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, відтак ОСОБА_1 зобов`язаний проїхати до лікувального закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. У відповідь апелянт повідомив, що не має часу, оскільки знаходиться при виконанні службових обов`язків та наполягав на проходженні огляду на місці зупинки. Поліцейський повідомив, що у випадку відмови їхати до лікувального закладу, буде складений протокол про відмову від проходження огляду, на прохання провести огляд на місці — відмовився. 
На думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки йому не було надано можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, як це передбачено вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП. 
Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Враховуючи викладене, апелянт просить дослідити в судовому засіданні повний відеозапис з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ; постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП — скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; звільнити його від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник вважав за можливе розглянути справу за відсутністю свого підзахисного, що відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду.  

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Ейсмонт Є.А. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. На перегляді відеозапису з боді-камер патрульних поліцейських не наполягав, але просив дати їй належну оцінку разом з іншими наявними справі доказами.

Вислухавши пояснення захисника, матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стані сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи. 

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №575481 від 23.11.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 23.11.2023 року о 12.20 годині в м. Лиман Донецької області, на перехресті доріг по вул. Слобожанській та вул. Незалежності, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ 27179 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а саме продуття алкотестеру “Драгер”№ № 6810 та у медичному закладі в м. Краматорськ, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі зазначено дані про двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вказано, що до протоколу додаються пояснення свідків, відеозапис з нагрудного відеореєстратора № 116, направлення.
У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “продувать Драгер не буду, в наркологію на поїду”. Зафіксовано, що документи тимчасово не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував. 
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і  ОСОБА_3  від 23.11.2023, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом ИЖ 27179 н.з.  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння та від продуття алкотестера “Драгер” відмовився у присутності свідків (а.с.3). 

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАТ № 8193596 від 23.11.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься в одному файлі на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.6).
Так, з відеофайлу “0000000_00000020231123123815_0094” тривалістю 12:38:15 – 12:39:18, який містить відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського № 116 вбачається, що працівник поліції, у присутності двох свідків, повідомляє водію ОСОБА_1 , про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова) та запитує у останнього чи він керував транспортним засобом ИЖ 27179 н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказав: “Так”.
О 12:38:53 годині працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру “Драгер 6810”, або проїхати до медичного закладу до м. Краматорська.
О 12:39:01 годині водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.
На запитання працівника поліції до свідків, чи чули вони відмову водія від проходження запропонованого його огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідки вказали: ”Так”.
Далі поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про те, що за порушення останнім вимог п.2.5 ПДР України та відмову від проходження передбаченого законодавством огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та запитав у ОСОБА_1 , чи все йому зрозуміло. Водій ОСОБА_1 вказав:”Так”.
Отже зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та про порушення поліцейськими процедури огляду водія на перебування у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. При цьому сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками патрульної поліції не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт пропозиції працівника поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Як убачається з долученого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, о 12:38:53 годині 23.11.2023, поліцейський в присутності двох свідків запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння за місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру “Драгер” №6810, або проїхати до медичного закладу у м. Краматорськ. 
На що водій ОСОБА_1 відмовився (12:39:01 годин запису). 
Даний факт підтвердили свідки ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , як при здійсненні відеозапису, так і в письмових поясненнях.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 575481 від 23.11.2023 у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності водієм ОСОБА_1 зазначено “продувать Драгер не буду, в наркологію на поїду”.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Отже доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу згідно вимог ч.2 ст.266 КУпАП та про порушення у зв`язку з цим порядку огляду водія, є хибними та спростовуються матеріалами справи. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Є необґрунтованими і доводи апелянта ОСОБА_1 про необхідність звільнення його від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.
Як убачається з постанови судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2024 (а.с.10-11), ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”. 
Даних про те, що апелянтом було сплачено судовий збір при подачі апеляційної скарги, стороною захисту надано не було. Тому вимоги ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору не заслуговують на увагу. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду Дніпропетровська від 29 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО