ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9209/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 травня 2024 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді           - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2023 року позивач - ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у перерахунку пенсії, оформлене листом від 05 вересня 2023 року вих.№11209-10850/Д-03/8-2300/23;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року - роботи санітаркою у Чигиринській центральній районній лікарні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 15 серпня 1998 року по 16 березня 2000 року - робота вчителем у Івківській неповній середній школі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року - період діяльності як фізичної особи-підприємця.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 до її страхового стажу періодів роботи: з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року у Чигиринській центральній районній лікарні; з 15 серпня 1998 року по 16 березня 2000 року у Івківській неповній середній школі; з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року - період діяльності як фізичної особи-підприємця;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи: з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року у Чигиринській центральній районній лікарні; з 15 серпня 1998 року по 16 березня 2000 року у Івківській неповній середній школі; з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року - період діяльності як фізичної особи-підприємця.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи.
Апелянт зазначив про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області обґрунтовано відмовлено позивачу в зарахуванні періодів страхового стажу, оскільки даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди підприємницької діяльності у 2006 році відомості щодо нарахованих внесків на загальнообов`язкове  державне пенсійне страхування позивачем не подавались. Крім того оскільки трудова книжка НОМЕР_1 відсутня то вкладиш до неї є недійсним, а тому період роботи з 01 квітня 1992 року по 01 липня 1993 року зазначений у вкладиші до трудової книжки не може бути зарахований.
Додатково наголосив, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року у справі №711/3391/23 не покладає жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а тому відсутні підстави для зарахування страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки відсутнє підтвердження родинних стосунків.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 грудня 2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 02 лютого 2023 року.
08 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів: 
з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року - роботи санітаркою у Чигиринській центральній районній лікарні; 
з 15 серпня 1998 року по 21 серпня 2000 року - робота вчителем у Івківській неповній середній школі; 
з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 
з 23 січня 2006 по 31 березня 2006 - період діяльності як фізичної особи-підприємця.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 05 вересня 2023 року № 11209-10850/Д-03/8-2300/23 повідомило позивача про те, що до її страхового стажу не враховано: період роботи з 01 квітня 1992 року до 01 липня 1993 року згідно із записами у вкладиші в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутня сама трудова книжка НОМЕР_1 , без якої вкладиш не дійсний; період роботи із 15 серпня 1998 року до 21 серпня 2000 року згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_3 , оскільки трудову книжку заповнено Івківською неповною середньою школою, записи про перейменування відсутні, виправлення на титульній сторінці імені власника трудової книжки здійснено Медведівським ліцеєм ім. М.Залізняка, роботу у якому не підтверджено; період догляду за дитиною до 3-х річного віку, оскільки відсутнє підтвердження родинних стосунків, а рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року у справі № 711/3391/23 жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не покладалося; період підприємницької діяльності, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків.
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів, позивач звернулась до суду з позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області допущено протиправну бездіяльність щодо незарахування ОСОБА_1 до її страхового стажу періодів роботи: з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року, з 15 серпня 1998 року по 16 березня 2000 року, з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року, з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року без урахуванням наданих позивачем доказів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липень 2003 року № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.
Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом першої інстанції встановлено, що за даними вкладишу до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 останню прийнято на посаду санітарки в Чигиринську центральну районну лікарню з 01 квітня 1992 року на підставі наказу від 31 березня 1992 року № 42 та звільнено за власним бажанням 01 липня 1993 року на підставі наказу від 01 липня 1993 року № 115к (а.с. 58-59). Вказані записи скріплено підписом посадової особи роботодавця та його печаткою. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період з 01 квітня 1992 року до 01 липня 1993 року, оскільки відсутня трудова книжка НОМЕР_1 , без якої наданий позивачем вкладиш не дійсний.
Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства "Чигиринська багатопрофільна лікарня Чигиринської міської Ради" - правонаступника Чигиринської центральної районної лікарні від 05 травня 2023 року № 407/02 ОСОБА_1 працювала в Чигиринській ЦРЛ з 01 січня 1992 року по 01 липня 199 року на 0,25 ставки санітарки (а.с. 22). Також на підтвердження зазначених обставин надано довідку про заробітну плату від 05 травня 2023 року № 408/03 та засвідчені виписки з наказу від 30 грудня 1991 року № 199 (про призначення на посаду) та з наказу від 13 липня 1993 року № 113 (про звільнення з посади) (а.с.20-21).
Вищезазначені докази надавались позивачем разом з заявою від 08 серпня 2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, водночас не були враховані відповідачем.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, надані позивачем докази у сукупності з відомостями вкладишу до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджують період роботи останньої з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року.
Стосовно доводів апелянта про відсутність підстав для зарахування позивачу періоду роботи з 15 серпня 1998 по 16 березня 2000 року на посаді вчителя у Івківській неповній середній школі, у зв`язку з тим, що трудову книжку серії НОМЕР_3 заповнено Івківською неповною середньою школою, записи про перейменування відсутні, водночас виправлення на титульній сторінці імені власника здійснено Медведівським ліцеєм ім. М. Залізняка, роботу в якому не підтверджено, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 останню прийнято на посаду вчителя хімії у Івківській неповній середній школі з 15 серпня 1998 року на підставі наказу від 15 серпня 1998 року № 12 та звільнено за сімейними обставинами 21 серпня 2000 року на підставі наказу від 21 серпня 2000 року № 15 (а.с. 77-78). Вказані записи скріплено підписом посадової особи роботодавця та його печаткою.
Водночас на титульній сторінці російськомовного примірника трудової книжки (а.с. 75-76) міститься запис директора Медведівського ліцею ім. М. Залізняка про виправлення імені позивачки з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". 
Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Водночас певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу позивача.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а, від 04 липня 2023 року по справі №580/4012/19.
Колегія суддів звертає увагу, що за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки. Крім того, трудова книжка серії НОМЕР_3 в українському варіанті (а.с. 77-78) не містить жодних виправлень, у ній наявні всі необхідні записи про спірний період роботи позивачки з посиланням на відповідні накази та скріплені печаткою роботодавця.
Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року (часу догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних стосунків, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. "ж" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії, зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Відповідно до п. 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України; документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
На підтвердження часу догляду за дитиною, у період з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року позивачем було надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області свідоцтво про народження 0353229/99, видане відділом реєстрації актів громадянського стану демографічної служби Муніципалітету Риму 18 січня 2001 року на основі реєстру актів громадянського стану за 2000 рік акт 00527, частина 2, серія В23, засвідченим 22 січня 2001 року уповноваженим органом Італійської Республіки шляхом проставлення Апостилю та зареєстрованим консульським відділом посольства України в Італії 30 січня 2001 року за № 0459 (а.с. 45-49).
Згідно з вищезазначеним свідоцтвом ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Римі, інформації про батьків не зазначено.
Відповідно до ст. 18 Закону України "Про органи реєстрації громадянського стану" від 24 грудня 1993 року № 3807-ХІІ (у редакції чинній станом на 17 березня 2000 року), реєстрацію народження громадян України, які проживають за кордоном, проводять консульські установи і дипломатичні представництва України. 
Відповідно п. 1.5. Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Міністерства зовнішніх справ України від 23 травня 2001 року № 32/5/101, якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, про що свідчить відповідний документ, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не провадиться.
Враховуючи, що реєстрація народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 здійснена відділом реєстрації актів громадянського стану демографічної служби Муніципалітету Риму , повторна реєстрація українськими державними органами не здійснюється.
Згідно з п.2.16 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Придніпровського районного суду м.  Черкаси від 26 червня 2023 року у справі № 711/3391/23 (а.с. 39-42) встановлено факт родинних відносин, а саме ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), є рідною матір`ю ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Рим, Італійська Республіка.
Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебувала на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з 02 липня 2003 року та отримувала допомогу по безробіттю до 18 березня 2004 року.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про відсутність підтвердження родинних стосунків та як наслідок та як наслідок відсутність підстав для врахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача відповідно до п. "ж" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Стосовно доводів апелянта про неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року, у зв`язку з неподання останньою у 2006 році відомостей щодо нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).
Відповідно до пп. 1 п. 3-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 Порядоку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 637 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Отже обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску.
Згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію, позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем 17 січня 2006 року (а.с. 34). 
Позивач зареєструвалась у органі ПФУ як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 23 січня 2006 року за реєстраційним № НОМЕР_5 , що підтверджується відповідним повідомленням.
Відповідно до квитанцій від 27 лютого 2006 року та 05 квітня 2006 року (а.с. 31) позивачем сплачено відповідні внески за січень та лютий 2006 року у розмірі 60 грн 90 коп. та надала органу ПФУ 19 червня 2006 року звіт з підтвердженням оплати внесків за вказаний період (а.с. 32-33).
Згідно з актом від 15 травня 2006 року №1025/17-211 про результати документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства про оподаткування приватного приватного підприємця ОСОБА_1 , остання у І кварталі 2006 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, єдиний податок сплачено у сумі 240,00 грн (а.с. 43-44).
20 червня 2006 року державний реєстратор вніс запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .
Отже доводи апелянта про те, що позивачем у 2006 році відомості щодо нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не подавались є помилковими та спростовуються матеріалами справи. 
Крім того, вищевказані докази позивачем подавались разом з заявою про перерахунок пенсії від 08 серпня 2023 року та не були враховані відповідачем.
З огляду на викладене, доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування періодів до страхового стажу, а саме з 01 січня 1992 року по 01 липня 1993 року, з 15 серпня 1998 року по 16 березня 2000 року, з 17 березня 2000 року по 16 березня 2003 року, з 17 січня 2006 року по 28 лютого 2006 року є помилковими.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                          Є.О. Сорочко

                                                                                                    Є.В. Чаку