КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №357/4805/24                                                                                Головуючий у І інстанції - Дорошенко С.І.
апеляційне провадження №33/824/3032/2024                                        Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
07 червня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року, якою
 
                                                                          ОСОБА_1 ,
                                                                          ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
                                                                         України, не працюючого, проживаючого за 
адресою: АДРЕСА_1 
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,   передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці,-
 
установив:
                                    
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №356818 від 19 березня 2024 року, 19 березня 2024 року о 17 год 40 хв, ОСОБА_1 в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, 40, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf R», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме: встановлено систему відпрацьованих газів (прямоток), чим порушив рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №225 від 25 квітня 2022 року, при цьому порушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови ЕНА/1630327 від 10 березня 2024 року, чим порушив вимоги п. 31.3 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не зазначив, яким нормативно-правовим актом передбачено обов`язковість надання органам Національної поліції дозволу на встановлення в автомобілі системи відпрацьованих газів, яка називається «прямоток».
Вказує, що система відпрацьованих газів «прямоток» є нічим іншим як складовою тюнінгу автомобіля, оскільки має поліпшений зовнішній вигляд та змінює звук роботи двигуна, при цьому, встановлення «прямотоку» не впливає на роботу системи виведення відпрацьованих газів двигуна.
Зазначає, що порушення приписів рішення органу місцевого самоврядування не може бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 121 КУпАП (ч. 4 цієї статті у випадку повторності вчиненого діяння).
Зазначає, що ні в протоколі, який складено відносно нього, ні в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме вимоги стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, ним було порушено керуючи автомобілем, в якому встановлено систему відпрацьованих газів «прямоток».
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
Відповідно до п. 31.3(а) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 31.3(а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №356818 від 19 березня 2024 року;
- у довідці витягу з бази ІПНП Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області 10 березня 2024 року ППП в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП у Київській області, згідно якої вбачається, що винесено постанову ЕНА/1630327 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.;
- у рапорті працівника патрульної поліції;
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, крім того, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 19 березня 2024 року за участю ОСОБА_1 . 
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. 
Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. 
Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі. 
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.  
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                               К.П. Приходько