П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/17780/23                                        Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.
Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 
06 червня 2024 року                                                                                               м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
  Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:
-   визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо   перерахунку пенсії з дня її призначення відповідно до заяви від 13.09.2023 року з врахуванням довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 р. про розмір щомісячних додаткових видів   грошового забезпечення   (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до   статі 43 Закону України № 2262-12 від 09.04.92 р.   "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб"   та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету    Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 (із змінами);
-   зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з дня її призначення відповідно до заяви від 13.09.2023   року з врахуванням довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 р. про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення   (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до   статі 43 Закону України № 2262-12 від 09.04.92р.   "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб"   та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 (із змінами), без обмеження максимальним розміром та з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 адміністративний позов задоволено частково.
А саме, суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у    Вінницькій    області щодо не здійснення ОСОБА_1    перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки від 30.08.2023 р., виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1    пенсію на підставі довідки від 30.08.2023 р., виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , з дня її призначення.
В решті вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач відзначає про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно передчасності вимог щодо виплати пенсії після проведеного перерахунку без обмеження її максимальним розміром, оскільки вже при призначенні йому пенсії розмір останньої був обмежений максимальним розміром.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області з 06.04.2020 року та отримує пенсію у відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі №120/147648/21 Військовою частиною НОМЕР_1 проведено перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 року по 06.04.2020 року із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 року, що стало підставою для збільшення розміру грошового забезпечення позивача, який враховувався при розрахунку розміру пенсії.
В подальшому, Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 30.08.2023 р. для проведення перерахунку пенсії позивача в зв`язку зі зміною вихідних даних для розрахунку пенсії.
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій серед іншого, просив провести перерахунок пенсії на підставі отриманих документів, а саме довідки   Військової частини від 30.08.2023 р., який відповідачем проведено не було.
За результатами встановлених обставин, судом першої інстанції зроблено висновок щодо часткової обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апелянта, виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного   законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно ст. 43 Закону №2262-XII   (в редакції   Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"   пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої   статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Якщо внаслідок прийняття цього   Закону   розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно пункту 2 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте, частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від 06.12.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.   
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, що викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, які в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
За таких обставин, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016 до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Відтак відсутні правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача із застосуванням ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.
Таким чином, у зв`язку з прийняттям   Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016   обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є протиправним, а тому відповідач має здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.
Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі   Конституції України   гарантується.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що для ефективного способу захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 р. з дня її призначення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що   висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення не відповідають встановленим обставинам по справі та повністю спростовуються доводами апеляційної скарги, а    тому рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення вимог.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315   КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог.
Прийняти в цій частині нову постанову про задоволення вимог ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1    пенсію на підставі довідки від 30.08.2023 р., виданої військовою частиною НОМЕР_1 з дня її призначення без обмеження максимальним розміром та з врахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.