КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №755\2443/24Суддя І інстанції -Федосєєв С.В.
Провадження № 33/824/2222/2024                                    Суддя суду апел. інст.-Глиняний В.П. 
                                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

23  квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,-

 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених  ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  позбавленням права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) місяці, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
 Суддею встановлено, що  ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 21год. 00хв. керуючи  транспортним засобом марки  «ТЕSLAModel-S», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Соборності, 21-В в м. Києві в порушення вимог п.п. 2.4, 8.9 б) Правил дорожнього руху не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ст.122-2 КУпАП
Не погоджуючись із постановою судді ОСОБА_1.  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції допущено неповноту дослідження доказів у адміністративній справі, зроблено безпідставний висновок щодо порушення ним вимог п.п. 2.4, 8.9 б) Правил дорожнього руху, оскільки під час виникнення спірних правовідносин він бачив лише  синій проблисковий маячок поліцейських, у подальшому  не бачив, щоб його намагалися зупинити працівники поліції, а зупинився як тільки побачив проблискові маячки обох кольорів. Апелянт вважає, що до протоколу про адміністративне правопорушення  не було надано належних доказів порушення ним вимог Правил дорожнього руху, а надане  до суду відео з камер «Безпечне місто» не дає можливості  ідентифікувати транспортний засіб, як належний йому. Цей доказ не був долучений до протоколу на час його складання, а тому апелянт вважає його  недопустимим доказом. Апелянт в своїх доводах про незаконність постанови судді  посилається на практику  Верховного Суду, за якою притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчинені, яка підтверджена належними та допустимими доказам,  та висновки ЄСПЛ, за якими при  оцінці доказів суд повинен застосовувати принцип доведення  «за відсутності розумних підстав для сумніву».
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, проте причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи положення ч.ч.5,6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка її подає.
Перевіривши матеріали адміністративної  справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та дані  флеш накопичувача, долученого до справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення  вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, отримав пояснення від ОСОБА_1 та  свідка       ОСОБА_2 , дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в  діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду.
Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Вимога про зупинку транспортного засобу згідно п.8.9 б) Правил дорожнього руху подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише  червоного кольору  та (або) спеціального звукового сигналу. Проте ОСОБА_1 вимоги вказаних пунктів ПДР  не виконав.
Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.4, 8.9б). Правил дорожнього руху за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 377149 від 29.01.2024 року, з якого вбачається, що  цього дня о 21 год. 00 хв.  в м. Києві по проспекту Соборності, 21-В, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TESLAModel-S». НОМЕР_1 виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була завчасно подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п.2.4, 8.9б) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП
Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини  підтверджуються: відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, долученим до протоколу, з якого встановлено, що  працівники поліції слідуючи за автомобілем             ОСОБА_1 подавали йому відповідні вимоги про зупинку, зокрема спеціальний звуковий сигнал; поясненнями свідка ОСОБА_2 , з яких встановлено, що працівники поліції тривалий час, починаючи з проспекту Соборності та до ТРЦ «Гулівер», що на вул. Еспланадній, 8/10, що в м. Києві, включивши червоний та синій проблискові маячки та спеціальний звуковий сигнал, слідуючи за автомобілем ОСОБА_1 ,  вимагали зупинки транспортного засобу;  відеозаписом з камер системи «Безпечне місто», який підтверджує обставини переслідування поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та, відповідно,  спростовують пояснення             ОСОБА_1 , за якими він не  бачив намагань працівників поліції  зупинити його автомобіль.
Враховуючи сукупність вказаних доказів у справі  приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у невиконанні вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана завчасно за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, спеціального звукового сигналу є порушенням п. п.2.4, 8.9б). Правил дорожнього руху та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність притягнення його до  адміністративної відповідальності з посиланням на не доведеність його вини за браком належних та допустимих доказів, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються  зібраними у справі доказами, і на які послався і суддя у своєму рішенні:  протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, в якому викладені обставини порушення 29 січня 2024 року водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху; поясненнями свідка  ОСОБА_2 про обставини зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ; даними відеозапису з камери поліцейського та камер системи «Безпечне місто».
Вказані докази спростовують, зокрема,   пояснення  ОСОБА_1 , що він не  бачив сигналів проблискового маячка червоного кольору та переслідування його автомобіля поліцейськими та доводи його апеляційної скарги про не встановлення його вини у адміністративному правопорушенні.
            Не заслуговують на увагу твердження апелянта про неналежність та недопустимість в даному провадженні як доказу відеозапису з камер системи «Безпечне місто», оскільки даний відеозапис підтверджує обставини адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі, які зафіксовані на відеозаписі з камери поліцейського, та викладені в поясненнях свідка ОСОБА_2 . Вважати, що ці записи отримані не процесуальним шляхом підстав не має.
Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених суддею першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП,  в межах  санкції ч. 1 ст. 122-2КУпАП.
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді  Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня.2024 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за  ст.122-2  КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  позбавленням права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) місяці  залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                             В.П. Глиняний